Сучасна еротична книга “Кімната 322”

Dr. X (Київ)

Містить сексуальні сцени. Книга лише для повнолітніх!

Сцени, натхнені реальними фантазіями реальних жінок.

Якщо ви - чоловік

Ця книга для жінок. Звісно, її також можуть читати й чоловіки. Якщо ви до таких належите - інформація для вас.

Дійсно, багато жінок фантазують про насильницький секс. Але це не означає, що вони насправді хочуть бути згвалтованими. Існує величезна різниця, між фантазіями та реальністю.

Жінки, які фантазують про зґвалтування, ніколи не хочуть, щоб це сталося насправді.

Жінки, які пережили сексуальне насильство, ніколи не хотіли б повторити цей досвід.

Не намагайтеся відтворити сцени цієї книги в реальному житті. Це художній твір з вигаданим сюжетом.

Єдиний виняток - це рольові ігри за взаємною згодою.

Запам'ятайте! Ні - означає ні.

Насильницький секс – це кримінальна відповідальність.

Відгуки жінок

"Це щось неймовірне. Я мало не проїхала свою зупинку, відірватися неможливо."

* * *

"Шановний Dr. X! Я тільки-но закінчила читати вашу книгу, і вона настільки схвилювала мене, що я просто не могла не написати який-небудь коментар! По-перше, читати було легко і цікаво з першої сторінки - у вас, безперечно, є талант. По-друге, сюжет! Ви так класно закручували інтригу і в найбільш слушний момент зривали завісу, що кожна глава набирала нових обертів, а на деяких моментах я буквально підстрибувала в кріслі! Ваша книга викликала у мене хвилю живих емоцій! Це було дійсно круто!”

* * *

"Прочитала на одному диханні... Як думаєш, який був результат? - Хлопець пішов з роботи на обід, так і не повернувшись на роботу, секс був приголомшливим, так збудилася після прочитання! У тебе чудово виходить не тільки приносити фізичне задоволення, але й писати! Я лише від Ремарка так кайфувала, як від твоєї книги. Без жартів, як є. Продовжуй, будь ласка, в тому ж дусі!"

* * *

"Добрий вечір!) Я теж прочитала книгу. Не відриваючись від тексту. : ) Дуже класна, просто немає слів."

* * *

"Добрий день, Dr. X. Буду відвертою: це мій перший еротичний детектив, зазвичай полюбляю інший жанр книг. Не думала, що прочитання цього детективу так вплине на відчуття себе і свого тіла. Складно уявити, що ви можете робити руками з жіночим тілом, якщо зуміли створити такий ефект книгою. Читається дуже легко, можна сказати, на одному диханні, а тіло переноситься в якийсь інший світ. Незабутнє відчуття залишається навіть після прочитання останньої глави цієї прекрасної книги. Дякую!”

* * *

"Я щойно закінчила читати Вашу книгу і я під великим враженням. Після цієї книги мені ще більше хочеться потрапити на масаж до Вас, і я сподіваюся, що скоро наважусь.) Дякуємо за це оповідання. У Вас талант писати так захопливо, однозначно варто продовжувати далі. Особливо в такому жанрі.”

* * *

"Чудова книга! Прочитала на одному диханні.)) Ви чудово знаєте психологію жінок та що нам подобається."

* * *

"Прочитала книгу на одному подиху... Сподобалися легкість написання, захопливий сюжет і зміст книги! Взагалі люблю такий жанр і легко збуджуюсь... Тому завдяки книзі я була збуджена протягом цілого дня! Коли навпроти стояв колега і щось мені говорив, я подумки з ним вже переспала і зрозуміла, що не чула, що він казав! І це повторювалось... Довелося тримати себе в руках.)) Мені добре зрозумілий сенс книги, я так само вважаю, що різноманітність у сексі має бути, це добре і правильно, але, напевно, не для всіх.) І якщо мені чоловік подобається, він мене заводить - я його хочу! І багато жінок насправді фантазують і хочуть бурхливого, часом жорсткого сексу з деякими партнерами, просто не завжди зізнаються в цьому самій собі. У цій книзі немов свої фантазії побачила.)))"

* * *

"Вчора вночі не вдавалося заснути, і я почала читати Вашу книгу. Вона дуже вразила схожістю із моєю ситуацією згаслої пристрасті з коханим партнером. Також мені відгукнулись таємні бажання головної героїні, Катерини, які вона не наважувалася визнати. Особливо хочу відзначити тему поліаморії, якої Ви торкнулися. Мені було важливо вкотре поринути у цю тему і відчути більше розуміння та легкості, з нею пов'язаних. Загалом, я добре провела час, читаючи, це мені додало якоїсь пригоди, хоча б уявної.) Дякую!”

Глава 1

Ще. Ще трохи... Лише б не впасти. Мені важко дихати, і я вже не бачу, що відбувається за вікном, а просто дивлюся на своє відображення – так легше тримати рівновагу. Крапельки поту стікають по спині між сідниць і лоскочуть шкіру. Від ранкової зачіски нічого не залишилося. До речі, треба пофарбувати волосся перед відрядженням. І ще треба запам'ятати більше не ставати на цю бігову доріжку: вона дивно стукає і у неї стерті кнопки.

На таймері залишилося 49 секунд. Ще трішки. Чому скидати вагу так важко? У нас вже машини на автопілоті, а щось просте для схуднення так і не винайшли. Машини давно замінили коней, а ми досі бігаємо як коні, щоб виглядати як люди.

Остання секунда - і той бажаний потрійний звуковий сигнал. Я вже майже падаю. Позаду почулося: "Молодець!". Це був Рома, який перестав залипати у свій телефон і нарешті звернув на мене увагу. Класна робота у тренера! Вештаєшся собі по залу й командуєш, час від часу. Мене завжди забавляє, що він чоловікам допомагає робити підтягування, підтримуючи за спину, а дівчатам - за сідниці. Важкі робочі будні.

Рома, звичайно, ласий шматочок, поки не починає говорити... Високий, стрункий, кубиків у нього на животі точно більше шести. Мабуть, найкращий прес, який я бачила наживо. Обличчям він теж вродився. Але інтелект його обійшов стороною. Маленька дитина в гарному чоловічому тілі.

- Чудово попрацювали! Післязавтра ноги та попа.

- Післязавтра я лечу до Барселони! Ти знову забув?

- А-а-а, точно! Ну тоді будеш загоряти з обвислою попою!

- Ха. Ха. Якби в мене був час загоряти. Я буду дуже зайнята, у мене важлива презентація.

- Вау, ти наче бізнес-леді! А про що презентація?

- Про автоматичну адаптацію рекламних компаній залежно від людських бажань та інших змінних, навіть враховуючи погоду та…

- Ого! І ти в усьому цьому шариш? Нагадай, ким ти працюєш.

- Ромо, вибач, давай іншим разом, мені треба бігти. Зараз зустрічаюся з подругою.

- Добре, Катю, тоді відбий п'ятірочку! Гарної подорожі!

Шариш, відбий п'ятірочку - спілкується, як підліток. Усвідомлюючи, що на цей раз часу на душ немає, я стрибаю в свою червону і не дуже чисту “Тойоту” - саме так я виглядаю зараз. Жахаюся, випадково побачивши своє волосся в дзеркалі. Але часу на жахи також немає. Я натискаю на газ.

Віка - моя найкраща подруга, а тепер ще й колега - вже сиділа за нашим улюбленим столиком біля вікна та допивала лате. Я завжди, потаємки, вважала себе привабливішою за неї, але сьогодні краще виглядала вона. Ідеальний макіяж, укладка, свіжий френч на руках і новий бежевий піджак, який я вже хочу приміряти. Як у неї на все вистачає часу? І, на відміну від мене, у неї вже є діти.

- Привіт, Вікусю!

- Привіт, Катю! Ти виглядаєш, ніби займалася сексом із футбольною командою!

- Ха. Ха. Сьогодні всі жартують. Я після тренування і не встигла зайти в душ. Вибач, що відразу до справ. Ти вже купила квитки?

- Я бачу, ти хвилюєшся…

- Якщо відверто, то дуже. Ще ніколи не виступала для такої великої аудиторії. Я дуже хочу, щоб все було ідеально. Але впевнена, що щось піде не так. Перед вильотом буду ставити три будильники.

- Не хвилюйся, все буде добре. Ось наші квитки та страховка.

- Дякую. А готель?

- А це трохи пізніше. Нас всіх хочуть розмістити в одному готелі, і не так просто знайти таку кількість вільних номерів.

- Вся делегація в одному готелі - це просто чудово!

Кажу я з явним сарказмом. У цей момент підходить офіціант. Не давши йому навіть привітатися, я відразу шепчу: "Мені капучино без цукру та порожній круасан". Навіщо шепотом, сама не розумію, напевно, підсвідомо хочу показати, що не налаштована на довгу розмову.

- А що не так - всім разом тусити в одному готелі? Весело ж!

- Саме так, тусити! А я хочу нормально підготуватися і щоб мене ніхто не тягнув випити кожні 5 хвилин.

- Ну ти зануда.

- І, взагалі, останнім часом я дуже погано сплю, мене будить кожен шурхіт. Було б непогано нарешті виспатися, особливо перед виступом.

- Зануда! Що тобі заважає спати? У тебе навіть собаки немає! Лише хлопець на повідку. До речі, як у вас справи з Олегом? Він їде з тобою?

- Ні. Не виходить через роботу. Можливо, це й на краще. Мабуть, нам треба один за одним скучити.

- Ооу. Зникла пристрасть?

- Схоже на те. Поступово згасає.

- Зараз ми проведемо експрес-терапію. Викладай, скільки разів на місяць у вас секс?

У найнезручніший момент підходить офіціант з моєю кавою. Мені здається, він встиг почути Вікине питання. І, судячи з виразу обличчя, йому також цікаво почути відповідь. А я навіть не можу придумати іншу тему для розмови і просто сиджу в тиші, відводячи погляд. Лише вимовила "дякую" і чекаю, поки він піде.

- Ну?

- Скільки разів на місяць? Буде добре, якщо один раз, на два місяці…

- What!? Раз на два місяці!? Не хочу матюкатися у людному місці, але ви що взагалі з глузду з'їхали?! У нас двоє дітей і секс кілька разів на тиждень. Не дивно, що ти недо сипаєш. Ти не розслабляєшся!

- Я вже думаю купити вібратор. Але мені навіть анонімну доставку приймати незручно.

- Та ти наче незаймана! Тобі не потрібен вібратор. Ти себе в дзеркалі взагалі бачила? До тебе черга з чоловіків вишикується, ще бійка буде.

- Сьогодні в дзеркалі я якраз не дуже. А взагалі, не розумію, що я роблю не так.

Віка озирнулась навкруги, очевидно, збираючись сказати щось пікантне.

- Одягни коротку сукню, без нижньої білизни, і ходи так по квартирі. Бажано, щоб сукня лише прикривала сідниці, але не більше. У нього завжди буде бажання підняти її вище. А ще краще, йдіть разом із ним так гуляти!

- Гуляти? Без трусиків? У короткій сукні? Тепер ти з глузду з'їхала!

- Повір, коли він почне помічати голодні чоловічі погляди, то одразу поведе тебе назад додому задовольняти. Перевірено!

- Ах ти погана дівчинка! Ти знаєш, в цьому щось є. Але я не впевнена, що таких ігор вистачить надовго. Добре, мені, напевно, вже досить скаржитись і пора їхати в офіс. Сьогодні ще до косметолога і мені треба визначитися з речами, які я буду брати із собою.

- Залиш місце для вібратора у валізі. Я тобі куплю, якщо ти сама соромишся. Буде чим зайнятися у номері.

- Не варто. Мені точно буде не до цього.

- Я вже казала, що ти зануда?

- Офіціанте! Можна рахунок, будь ласка?

- Їдь в офіс, занудо. Я оплачу.

279… Двісті сімдесят дев'ять непрочитаних імейлів! Понеділок має бути справжнім понеділком. Але навіть на пошту немає часу: мене чекає мій менеджер Анжела. У її кабінет мені зайти настільки ж страшно, як, напевно, буде страшно вийти на сцену через три дні. Я впевнена, що вона мене ненавидить. У Барселоні буде головна презентація нашої компанії в цьому році, і вона точно хотіла б виступити сама, якби не вагітність. Коли обрали мене, Анжела якось не дуже схвалювала мою кандидатуру. Особливо враховуючи мій відносно малий досвід.

Заходячи до ліфта, я починаю вигадувати відмазки, чому навіть слайди не готові. Як же я полюбляю все відкладати на останній момент! Я просто олімпійський прокрастинатор. Цікаво те, що чим важливіша робота, тим більше відкладаю. Мабуть, це через страх зробити щось не ідеально.

Ліфт відкривається. Я, як маленька дитина, повільно йду до дверей, за якими очікує покарання. Підскочила від раптового сповіщення на телефоні. Треба його поставити на беззвучний режим.

Або вже не треба. Оповіщення було про те, що зустріч скасувалася. У Анжели якийсь форс-мажор. Вау! Невже мені сьогодні пощастило? Тепер навіть не схоже на понеділок. Але радіти все одно зарано. Розгрібати мені сьогодні багато. Та й презентація сама себе не доробить. Я глибоко вдихаю і впевненою ходою прямую на своє затишне робоче місце з гумовою качечкою біля монітора. Її мені подарували айтішники після чергової проблеми з робочим комп'ютером, якою я їх діставала чотири дні. Здається, вони хочуть, щоб я спілкувалася з качечкою про свої проблеми, а не з ними.

- Знову горбишся?

Це був Марк – наш біг бос. Від його голосу я аж підстрибнула. Капець, а я справді горблюся. Мені стало соромно, що він побачив мене в такій негарній позі. Знову.

Марк робив зауваження у стилі "сиди рівно" лише мені. Він завжди ставився до мене з якоюсь незрозумілою батьківською турботою. Найбільший шок був місяць тому, коли номінували кандидатів на виступ у Барселоні. Несподівано для всіх Марк обрав мене. Я впевнена, тепер вся компанія думає, що я з ним сплю. Принаймні це було перше питання, яке мені поставила Віка того вечора. Ніхто не вірить, що я була найбільш вдалим кандидатом. Ніхто, зокрема і я.

Чи, може, мені реально з ним переспати? Все одно всі так думають.

Марк начебто пройшов повз, і я майже розслабилася, ще раз оцінивши його сідниці в нових джинсах. О ні, він обертається!

- Катю, а давай влаштуємо репетицію завтра вранці. Зберемо весь офіс, щоб ти практикувала працювати з аудиторією.

- Ой, а я сподівалася, що з мене лише один раз порегочуть і я відразу звільнюся. Хоч у Барселону встигну з'їздити.

Мені завжди було легше жартувати з Марком, ніж з Анжелою, хоча він був її босом.

- Тоді я дам обіцянку, що ти все одно з'їздиш, навіть якщо зганьбишся. А потім я тебе сам звільню.

- Я так розумію, вибору в мене немає. Ну, окей, сором так сором.

- Може, тобі пощастить і офісні гієни тебе не зжеруть.

- Сумніваюся. Наші гієни страшніші за велику сцену.

- Зроби розсилку. Не забудь запросити всіх - на десяту ранку.

- Окей, босе! Займуся організацією власного жертвоприношення.

- Я впевнений, що буде класно. Окей, не буду тебе більше відволікати. Мені треба ще пару ледарів навідати.

Марк із усмішкою пішов далі. Ну хоч настрій йому підняла. А до мене прийшло усвідомлення реальності, і усмішка з мого лиця почала зникати. Сьогодні вночі сон скасовується. Косметолог теж скасовується. Це просто чудово. Краще сорому може бути лише сором невиспаною і непривабливою. Гаразд, не треба втрачати контроль над собою. Напишу Олегу, що він сьогодні вечеряє пельменями, та за роботу.

Глава 2

Вівторок.

Вже другий день поспіль я їду в офісному ліфті як на страту. Напевно, це скоро почне викликати погані асоціації. Вчора мене врятувало диво. Сьогодні мене може врятувати лише кінець світу. Від утоми мене починає нудити навіть у ліфті. Добре, що мені ще вдалося поспати хоча б дві години. Я їду на останній поверх бізнес-центру, де є велика аудиторія, в якій я ще жодного разу не виступала, лише бачила як це робив Марк.

Виходячи з ліфта, я швидко подивилася на годинник. 10:04 – ну це ще не так погано. Все одно раніше 10:15 починати немає сенсу. Запізнюватись у нашій компанії полюбляю не лише я.

Неподалік від входу в аудиторію утворилась довга черга до єдиної кавомашини на поверсі. Окей, мені туди - допінг зараз точно не завадить. Марк вже на роботі і стоїть у черзі з усіма. Один із нових співробітників пропонує пропустити боса без черги, але Марк категорично відмовляється і продовжує стояти майже наприкінці. Мене приваблює його людяність, він завжди намагається бути нарівні з усіма.

Марк махає рукою, подаючи сигнал, щоб я підійшла до нього.

- Good morning, Катю.

- Morning, тільки не дуже good.

- Чого це? Ти добре виглядаєш.

- Неправда. Я щойно бачила себе у дзеркалі.

- Ти готова запалити натовп?

- Хіба що приспати. Мені моя презентація здається нуднішою за шкільний підручник із фізики.

- Ти ж п'єш капучино без цукру? Я тобі візьму, а ти поки йди підключайся до проектора.

Ого, Марк знає, яку я п'ю каву? Може, я йому реально подобаюсь?

Я переступаю поріг аудиторії, передчуваючи, що на мене всі дивитимуться, поки я буду готуватися. Але, на моє щастя, там поки що лише чотири людини і всі невідривно “втичать” у свої телефони. Я начебто повинна засмутитися, що всім пофіг на мій виступ і, мабуть, на мою особистість також. Навпаки, сьогодні це викликає дитячу радість. Я погано підготувалась і погано виглядаю. Чим менше людей на мене дивитиметься, тим краще.

Одразу за мною у двері зайшла тінь маленького бегемотика. Це була вагітна Анжела. Вона сіла у першому ряду, біля входу. Напевно, щоб можна було бігати до туалету.

Окей, макбук підключений до проектора, слайди відкриті, електронний вказівник працює. Начебто все готове. Якщо чесно, я очікувала гіршого. Принаймні боротьбу з технікою та тролінг від наших айтішників. Може, не все так погано і я таки запалю натовп?

Аудиторія вже наполовину повна, і я починаю хвилюватися. Ось ще зайшло двоє людей. Окей, мені треба перестати дивитись на двері, бо зараз сама через них вибіжу. Звичайно, я не змогла придумати нічого кращого і почала витріщатись у свій телефон, як це вже роблять інші. Незручно дивитись на людей, якщо нічого не говориш. Мені навіть стало прикро, що я так швидко все підключила і тепер "насолоджуюся" цим незручним очікуванням.

До аудиторії зайшов Марк. Одразу за ним, як за ватажком, ринув офісний планктон. Я думаю, більшість із них навіть не розуміє, навіщо прийшли. Але це не важливо. Для них важливо, що час робочий, а працювати не треба.

Тримаючи в кожній руці по чашці кави, Марк швидко піднявся на сцену. Коли я простягла руку, він раптом вирішив зробити щось на кшталт бального розвороту і урочисто вручити моє капучино. Такий незграбний міні перформанс викликав багато усмішок та шепотіння у залі. Я клянуся, що у другому ряду прочитала по губах "вона з ним спить". Це просто чудово.

На мій подив, всі місця вже були зайняті. Багато хто навіть стояв. У цій аудиторії ще ніколи не було так багато людей. Ой.

Марк узяв мікрофон:

“Друзі, саме час прокинутися! Як ви вже знаєте, завтра розпочинається найбільша у світі IT-конференція – AnyTech Summit. Минулого року вона проходила у Гонконгу, де я виступав сам. Цього року вона відбудеться у Барселоні, а виступатиме там Катерина. Сьогодні ми проводимо репетицію. Так що не треба ставитись дуже критично. Катя ще у процесі доопрацювання. Плюс не так легко виступати англійською.“

- Катю, твій вихід!

- Дякую, Марку.

Тепер всі очі були направлені на мене. Останні секунди тиші і чергова спроба подумки прокрутити вступну фразу. У мене пересохло у роті, ніби там посушили феном. Дивне відчуття у животі, ще й запаморочилася голова. Коли я підходила до мікрофона, то відчула, як підкошуються ноги. Ох, як же мені ніяково. Але тікати вже нікуди.

Я роблю фінальний вдих. У моїй голові крутиться: “Думай англійською! Думай англійською!”. Ой, ні, треба так: “Think in English! Think in English!”.

Настав час зробити крок у прірву. Я починаю говорити тремтячим голосом:

"Hello!.."

Вийшло так собі... Для мене це фіаско. Мій внутрішній перфекціоніст розчавлений. Майже півтори години нудного мукання, з незручними паузами та дитячими помилками. Більшість “слухачів” навіть не намагались вдавати, що вони звертають увагу. Насамкінець навіть Марк уткнувся у свій телефон.

“Дякую всім за увагу! Рада відповісти на ваші запитання.”

Жодного питання не пролунало. Всі поспішно рушили до виходу. І так просиділи майже на пів години довше, ніж планувалося. Або всім просто пофіг!

Так низько я себе ще ніколи не відчувала. Втомлена, негарна, осоромлена. Мені більше не хотілося піднімати голову. Я мовчки збирала свої речі. Марк сплив разом із натовпом і навіть не підійшов.

Натомість підійшла Анжела. Перший раз у своєму житті я побачила співчуття у її очах. Вона була як ніколи мила.

- Катю, у тебе все вийшло загалом нормально. Але готуватись тобі ще треба.

- Ага, нормально… Так, я саме збиралась витратити останній день на підготовку.

- Маленька порада. Ніколи не починай свій виступ із великої таблиці. Дуже важливо, як ти почнеш. Від цього залежить половина успіху. Важко придумати нудніший початок, ніж таблиця.

- Дякую, Анжело. Я обов'язково це врахую.

Повернувшись на свій поверх, я пірнула в робоче крісло, без сил і мотивації. Тепер гидко навіть відкривати свої слайди, хоча працювати над ними треба. Боковим зором бачу, як до мене наближається Марк. Його ходу та силует, я ні з чим не сплутаю. Він повільно підійшов і став навпроти мене. При цьому не сказав жодного слова, а просто стояв і дивився з якоюсь новою усмішкою.

- Дай вгадаю. Я звільнена? І ти виступатимеш замість мене? Як то кажуть, якщо хочеш зробити щось добре, зроби це сам!

- Ні. Я хочу тебе ще помучити. До речі, вийшло все досить непогано.

- Та невже! Марку, я теж там була. Більшої ганьби можна було очікувати, тільки якщо я б знялася в дешевому порно.

Не вперше помічаю, коли я жартую про порно, у Марка спалахують очі. Цікаво, він мене уявляє голою в цей момент?

- Катю, помітно, що ти зробила глибоку роботу. У твоїй презентації багато важливого та цікавого. Але ти не звертаєш уваги на дрібниці, які насправді легко виправити. У тебе добрий товар, просто його треба вміти продати.

Він спеціально сказав “зробила глибоку роботу” після мого жарту про порно? Чи це мій збочений мозок шукає сексуальний підтекст у всьому?

- Окей. Буде краще, якщо ти мені будеш давати конкретні приклади. Якщо я не бачу, де помиляюся, то продовжуватиму і далі це робити.

- Добре. Наскільки мені відомо, Анжела вже тобі казала про таблицю на початку презентації?

- Ого. Оперативно у нас розповсюджується інформація. Так, казала.

- Таблицю краще перемістити в кінець або взагалі видалити.

- Без проблем. Вважай, що зроблено!

- У тебе ще був слайд зі списком із вісімнадцяти пунктів. Ти на ньому зависла на півгодини.

- Так, я також думала, що це багато… Але це головний слайд, де я перераховую всі переваги нашої системи.

- Саме так, переваги нашої системи. Це важлива інформація. Вона не має виглядати як сторінка з газети, з купою тексту, дрібним шрифтом. Очевидно, що треба розбивати.

- Хіба через це не стане більше слайдів? Їх і так вже забагато!

- Чому ти так думаєш?

- Думаю що?

- Чому ти думаєш, що слайдів занадто багато?

- Нууууу, я дивилась інші презентації. У мене склалось враження, що у мене слайдів вже більше середнього...

- Bullshit! Вимірювати розмір презентації слайдами - це порочна практика, яку притягли з університетів. Головна мета – донести меседж, найбільш ефективним способом.

- Добре, на скільки слайдів розбити список із вісімнадцяти переваг?

- Залежить від того, скільки буде пунктів на кожному слайді.

- Дякую, капітане очевидність! Я не знаю, скільки буде оптимально.

- Насправді знаєш. Ти просто не знаєш, що ти знаєш.

- Напевно, я знаю, що один це занадто мало, а вісімнадцять - занадто багато. Може, дев'ять - це золота середина?

- Пішли на кухню, мені потрібна ще одна кава.

- І мені.

- А тобі краще поспати. Як закінчимо з презентацією, їдь додому.

Що блін? Знову татка ввімкнув! Хоча поїхати додому раніше – це непогана ідея. У мене ще валіза не зібрана. Та поспати мені справді не завадить. Якщо бос сказав спати, то спати!

Марк забрав своє американо з кавомашини та одразу попрямував до столу, де взяв упаковку зубочисток.

- Відвернись.

- Навіщо?

- Хочу здійснити біологічний експеримент. Повернешся, коли я скажу.

Трохи разгублено я повернулась в інший бік, де зустріла здивовані погляди колег за сусіднім столиком. Їм було настільки ж цікаво дізнатися, що відбувається, як і мені. Марк не соромився сторонніх глядачів під час свого “експерименту”. Я чула, як він шарудів зубочистками, потім щось робив у телефоні.

- Можеш повертатись.

Він сидів на тому самому місці. В одній руці телефон, друга лежала на столі, долонею вниз. Імовірно, під долонею були зубочистки.

- Отже! На рахунок три, я піднімаю руку і тобі треба сказати, скільки на столі зубочисток. Якомога швидше.

- Я готова.

- Один, два, три! Go!

- Мммммммм. Дев'ять!

У той же момент Марк зупинив секундомір на телефоні.

- А тепер ще раз. Відвернись.

Ми повторили той самий ритуал.

- Повертайся. Один, два, три!

- П'ять!

- Чудово!

- Я пройшла тест?

- Так, ти довела, що ти людина.

- Вважатиму це за комплімент.

- А тепер дивись на результати. Для того щоб порахувати дев'ять зубочисток, у тебе пішло 2.3 секунди. А для того щоб порахувати п'ять, – всього 0.4 секунди. Тебе це не дивує?

- Хм. Вдруге було майже вдвічі менше зубочисток. Але порахувала я їх майже вшестеро швидше!

- Різниця в тому, що вперше ти саме рахувала. А вдруге ти просто ПОБАЧИЛА їхню кількість!

- А це вже цікаво.

- Очманіти, як цікаво! У середньому люди одразу бачать все від одного до п'яти. Деякі одразу бачать шість. Більше шести - вже рідкість.

- Але я й не чекаю, що хтось буде рахувати кількість пунктів. У чому зв'язок?

- Людина в середньому не може утримувати в голові більше п'яти пунктів одночасно. Ми можемо цього не помічати, але різниця суттєва.

- Ну так. Якщо подивитись з одного боку, різниця в дві секунди невелика. Але якщо подивитись з іншого, то різниця у шість разів – це дуже багато.

- Так працює людський мозок. Насправді люди дуже ліниві. Якщо нам покажуть слайд, який складно сприйняти з першого погляду, мозку буде ліньки це робити.

- Тобто, магічне число це п'ять? П'ять пунктів на слайді?

- Можна п'ять, можна менше, навіть один. Але не більше п'яти. Це абсолютний максимум.

- Я зрозуміла.

- До речі, в тебе будуть ілюстрації?

- Ні.

- Відповідь неправильна!

- Блін. Я пожартувала!

- Ха-ха. Ілюстрації швидше сприймаються, ніж текст. Давай так, одна перевага на слайд та релевантна ілюстрація.

- Одна? Це вісімнадцять слайдів замість одного! Я і так у регламент не вкладаюся! Глядачі встигнуть постаріти до кінця презентації.

- Насправді все навпаки. Ти швидше опрацюєш багато маленьких слайдів, ніж один величезний. Тому що мозок глядачів і твій, до речі теж, набагато ефективніше працює з однією думкою одночасно.

- Звідки ти все це знаєш?

- Просто треба думати як споживач. У твоєму випадку – як глядач. А ще треба не забувати, що люди це ліниві тварини. Які поводяться примітивніше, ніж нам хотілося б думати.

- Марку, ти - геній!

- Ні. Це просто моя робота. Бізнес нашої компанії базується на вивченні людської поведінки.

- Добре, що далі?

- Це все.

- Це все?! Мені більше нічого не треба міняти?

- Слайди – то найменша з проблем. Не так вже й важливо, що ти презентуєш, важливо як.

- Я вся до уваги.

- Не ображайся, але сьогодні ти виглядала як нудний викладач із совкового університету.

Я роблю глибокий вдих. Розуміючи, що Марк сто відсотків правий, мені все одно важко сприймати критику. Він безтурботно продовжив.

- Місяць тому я обрав тебе не просто так. Знаєш чому?

- Після сьогоднішнього виступу – гадки не маю.

- Ти дуже жива та не шаблонна у спілкуванні. І ти - єдиний співробітник компанії, який може легко зі мною жартувати, а це великий показник. Але на сцені ти все це закрила в собі. Чому?

- Важко відповісти. По-перше, я хвилювалася. По-друге, не було часу відрепетирувати. Але в мене складається враження, що ти знаєш причину краще за мене.

- Ти занадто серйозно ставилась до свого виступу.

- Як можна несерйозно ставитись до головної презентації нашої компанії? Це шанс всього мого життя - виступити на такій великій сцені.

- Знаєш, як ти отримала цей шанс? Ти його отримала, коли була собою. Тепер, раптово, ти вирішила копіювати сіру масу і провести чергову презентацію, від якої хочеться спати.

- Окей, Марку, я тебе зрозуміла.

- Катю, якісну роботу можливо робити і через силу, але не довго. Багато якісної роботи можливо зробити, лише якщо в тебе є ентузіазм. Працювати з ентузіазмом можливо, тільки якщо тобі подобається, що ти робиш.

- Капітан очевидність. Капітан очевидність. Капітан очевидність.

- Капітан очевидність був сьогодні на сцені. Якщо тобі не подобається твоя власна презентація, просто немає шансів, що вона сподобається іншим. Єдиний спосіб добре виступити - це отримувати задоволення. Єдиний.

- Тут я згодна.

- Ти працювала у нас багато років, зробивши тонну креативної роботи. Ти все це робила через силу?

- Якби я стільки працювала через силу, я б вже вбила себе якимсь збоченим способом.

- Краще і не скажеш.

- Добре. Марку, якби ти був у моїй ситуації прямо зараз, щоб ти робив?

- По-перше, їдь додому. По-друге, збери валізу. По-третє, лягай спати. Слайди можна і в аеропорту доробити, там небагато роботи. Перед виступом подивись якийсь камеді стендап, бажано з імпровізацією.

- Окей. У мене лише одне запитання. Звідки ти знаєш, що в мене ще не зібрана валіза?

Він просто усміхнувся. Йому навіть не треба було відповідати. Ми надто довго працюємо разом.

- Марку, ти настільки добре мене знаєш, що це лякає.

- Мене дивує, що ти сама себе не знаєш.

Я навіть не знала, що відповісти. Декілька секунд незручного мовчання, потім Марк підняв руку і голосом проповідника сказав:

- "Вставай та йди!"

Глава 3

Класно приїжджати додому раніше. Я ідеально припаркувалася, що у нашому дворі просто фантастика. Олега ще немає вдома, і мені ніхто не заважатиме збиратись.

У мене досі розрив шаблону. Я лечу влітку до Барселони - і це не відпустка! Купальник все одно поклала, про всяк випадок. Звичайно, немає шансів, що я ним скористаюся, але місця він займає небагато.

Почало темніти. Валіза вже майже зібрана. Останні дрібниці я покладу вранці, після душу. Олег досі не прийшов. Незважаючи на те що я майже не спала минулої ночі, я надто збуджена і не відчуваю втоми. Потрібно якось розслабитись перед сном.

На телефон надійшло повідомлення. Мене хтось додав до чергової групи. То була реклама масажного салону. Я інстинктивно вирішила видалитися, але зупинилася на секунду. Хм, а масаж – це непогана ідея. Я глянула адресу – та це зовсім поруч! Цікаво, звідки в них мій номер? Напевно, як завжди, якийсь банк злив мої телефон і адресу.

Салон працює до десятої вечора. До закриття ще кілька годин. Я одразу одяглася, взулася і вийшла з дому.

У масажному салоні мене зустріла приємна жінка на ресепшн. Якщо до неї уважно придивитися, було видно, що вона значно старша за мене, але виглядає просто шикарно. Я хотіла б виглядати як вона, коли буду в її віці. Не знаю, в чому її секрет, але я точно хотіла б його дізнатися. Мені цікавий образ життя таких людей. Що вона таке робить? Що її настільки омолоджує? Коли в мене буде більше часу, я навіть хотіла б повернутися у цей салон, лише заради того, щоб з нею поспілкуватися.

- Добрий вечір! Мене звати Марія. Чим можу допомогти?

Запитала вона приємним голосом. Марія була занадто спокійна і розслаблена, начебто займалася йогою цілий день.

- Добрий вечір, підкажіть, будь ласка, у вас на масаж без попереднього запису можна потрапити?

- Так, можемо прийняти вас прямо зараз. Який масаж бажаєте?

- Я навіть не знаю. Щось розслабляюче.

- У нас є чудовий розслабляючий масаж. Ідіть за мною.

Марія привела мене до затишного кабінету і видала мені якийсь маленький пакетик.

- Що це?

- Це одноразові стрінги. Щоб ви не бруднили вашу білизну масажним маслом. Роздягайтеся, масажист зайде за хвилину. Приємного відпочинку.

- Дякую.

Я повністю роздяглася і розпакувала стринги. Мда… та вони нічого не прикривають, толку від них. Ну вже одягну, якщо розпакувала.

Масажний стіл застелений великим білим рушником. У кабінеті було тепло і грала тиха, спокійна музика. Світло приглушене, а в повітрі кружляв приємний аромат. Ідеальна атмосфера для релаксу. Я лягла на стіл і відчула, як моє тіло вже починає розслаблятися. Мої очі самі заплющилися. Думки з реальності поступово переходять у сон…

Не встигла задрімати, як відчинилися двері. До кабінету зайшов молодий симпатичний хлопець. Ой, мені не сказали, що масажист буде чоловік… Я лежу практично гола. На мені одягнені лише напівпрозорі стринги, які на кілька розмірів більші і навіть не прилягають до тіла.

Масажист був середнього зросту, спортивної статури та мав гарну засмагу. Мабуть, хтось вже встиг відпочити цього літа. Охайно виглядав, з доглянутими руками. Він привітався і, не поспішаючи, оглянув моє тіло. Здається, йому сподобалося те, що він побачив.

Змішані почуття вирують у моєму тілі. З одного боку, я соромлюся. З іншого - збуджуюся. Між моїх ніг почало мокріти, і я їх відразу притисла одна до одної.

Мабуть, масажист відчув мою незручність і накрив нижню частину тіла рушником, залишивши відкритою лише спину. Мені одразу стало тепло та комфортно. Як тільки він поклав мені руку на спину, я відчула його енергетику, яка дуже заспокоювала. Таке відчуття, що дотиком своєї руки він ніби сказав, що все буде добре.

Він наніс масло на мою шкіру і почав свою масажну магію. Його руки працювали повільно та дуже ретельно. Поєднання ніжності та впевненості, яке складно описати словами. Це було неймовірно приємно. Я зрозуміла, наскільки в моєму житті не вистачає дотику. Найімовірніше, я не одна така і дотику не вистачає багатьом людям у цьому світі…

Шалені думки завирували в моїй голові. Я вже уявляю масажиста з голим торсом. Температура тіла почала підніматися, мені ставало дедалі спекотніше. Я відчувала, наскільки мокрою стаю між ногами. Окей, саме час пригальмувати, я вже не на жарт збуджена. Як правило, мої сексуальні фантазії не мають такого сильного ефекту. Але в поєднанні з масажем - це якийсь новий рівень.

Масажист працював з всією спиною, боками та низом поперека. Іноді зачіпаючи сідниці. Щоразу, коли він це робив, світ просто зупинявся.

Після чергової дози збуджувальних погладжувань його руки попливли від спини до шиї. Дотики стали ще повільніші та ще ніжніші. Він нахилився наді мною. Я відчуваю його подих. Складається враження, що він хоче мене поцілувати. Мабуть, я була б навіть не проти. Гаряча рука ніби ненароком провела по обличчю. Схоже, що він насолоджується моментом, як і я…

Масажист, імені якого я навіть не знала, знову взяв масло і оголив мої сідниці. Коли він піднімав рушник, також сповзли одноразові трусики…

Ніжний масаж ставав більш інтенсивним. Він м'яв мої сідниці все сильніше і сильніше, ніби хотів з'їсти. Я випадково доторкнулася ліктем до його штанів і відчула твердий член... Він трохи відійшов, намагаючись приховати своє збудження.

Настала черга ніг. Цього разу він остаточно прибрав рушник. Я відчула, що повітряні стринги порвалися і пішли за рушником. Хм, це так випадково вийшло? Я була вся напоказ. Ніколи не думала, що можу настільки збуджуватися від того, що мене розглядає незнайомий чоловік. Привабливий чоловік…

Масажист, не поспішаючи, підіймався від самих ступнів нагору, працюючи над кожним сантиметром моїх ніг. Я почала трохи звиватися на столі. Він чудово знав, що я звивалась від задоволення і не думав зупинятися. Навіть трохи розсунув мені ноги, щоб йому було зручно масажувати. Оце так зухвалець!

Щоразу, коли він проводив по внутрішній стороні стегна, його рука підіймалася все вище і вище. Якоїсь миті він торкнувся до найпотаємнішої частини мого тіла… Я аж схватилася за стіл.

Він продовжував масажувати мені ноги, іноді зачіпаючи мою мокру подружку, ніби випадково. Я думаю, масажист-спокусник відчував, наскільки я збуджена і підвищував ставки…

Його тепла долоня лежала під коліном. Цього разу вона рухалась вгору повільно як ніколи. Я вже зрозуміла, що цей раз буде особливий… Чим ближче до моєї маленької подружки, тим повільніше… Коли залишалося буквально пів сантиметра, він зупинився. У мене трусилися ноги від очікування. Я більше не могла стримувати тремтіння свого тіла. Пауза ставала дедалі більшою.

Буде прикро, якщо масаж закінчиться на цьому. Я надто збуджена, щоб зупинятися. Розсунувши трохи ноги, я дала зрозуміти, що готова на більше. Тепла долоня ніжно лягла у мене між ногами…

Маски скинуто. Він вже не вдавав, що дотики були випадкові і відверто грав у забороненій зоні. Я вже не намагалася приховувати своє збудження і стогнала, звиваючись на столі. Найцікавіше, що з моменту як він привітався, ще ніхто не сказав жодного слова!

Після ніжного пестіння моїх статевих губ, його палець увійшов всередину. Потім ще один. А мізинець продовжував стимулювати клітор. Водночас його вільна рука впевнено перемістилася зі спини на шию. Сам масажист нахилився і почав кусати мене за мочку вуха… Буквально хвилина - і я вже звивалася від оргазму…

Ніфіга собі на масаж сходила! Якби у мене був із собою презерватив, я б схопила його за член і зайнялася сексом просто на масажному столі. Воу! Оце мене понесло! Я ж гарна дівчинка. Зазвичай…

- На жаль, вже час закінчувати. Салон зачиняється за 10 хвилин. Мені потрібно збиратися. Ви можете ще трошки полежати, якщо хочете.

- Дякую, але в мене також справи.

Він щойно сексуально задовольнив мене і продовжує звертатися на ви. Ось це так сервіс. Треба буде йому чайові залишити.

- Вам все сподобалось?

- О, так! Не зовсім те, що я очікувала... Але це був найкращий масаж у моєму житті. Серйозно!

Задоволений масажист пішов із кімнати, а я підняла своє розслаблене тіло і почала одягатися. На столі лежала візитівка із номером телефону. На ній не було імені - просто номер, хоча і так було зрозуміло, кому він належав. Я поклала візитівку собі в гаманець. Такий секретний контакт може стати у нагоді.

На виході із салону я поглядом зустрілася з прекрасною Марією. Вона уважно подивилася на мене і одразу усміхнулася. У цій усмішці було щось незвичайне: вона була, на диво, щирою. Зазвичай у таких місцях співробітники на ресепшн намагаються тримати стандартну, натягнуту посмішку. Але її обличчя випромінювало справжнє щастя. Таке враження, що Марія зрозуміла, наскільки мені сподобався масаж і це її щиро порадувало. Я посміхнулась у відповідь і побажала їй гарного вечора.

Так, треба повертатися у реальність. У мене відрядження завтра вранці, а я ще навіть не знаю, в який готель їду.

Дорогою додому я набираю Віку.

- Привіт, зіронько!

- Віко, привіт! Слухай, а до якого готелю ми всі їдемо?

- На жаль, всіх не вдалося розмістити в одному готелі. Зараз високий сезон. Я тобі на імейл всі деталі скинула.

- Можеш, пліз, відправити у месенджер? У мене сотні непрочитаних листів.

- Добре. Без проблем. Катю, та ти взагалі не хвилюйся. Ми з тобою в одному готелі. Завтра зустрічаємося в аеропорту, а потім просто ходи зі мною. Я все організую - і таксі, і поїсти, і поспати.

- Ти просто the best!

- Не буду сперечатися. Обнімашки. Бувай.

Я цілеспрямовано йду додому. Масаж та свіже повітря зробили свою справу. Сьогодні ввечері Олегу вже не відкрутитися. У нас буде палкий секс!

Глава 4

Середа.

"Пасажир Кондратенко! Пасажир Кондратенко! Терміново пройдіть до гейту D34. Посадка на літак завершується."

Мене взагалі не відволікає гомін аеропорту. Я начебто перебуваю в своєрідній ментальній бульбашці і фігачу слайди. Так, саме фігачу! Знову згорблена, макбук на колінах, але продуктивність набагато вища ніж в офісі. Імовірно, встигну закінчити презентацію до посадки на літак.

Спала я добре, але мало. Довелося вставати о п'ятій ранку, щоб встигнути в аеропорт.

Перед очима з'явилася літаюча чашка з капучино. Це була Віка, яка тихо підкралася і на витягнутій руці підсунула мені каву прямо під ніс.

- О, дякую!

- Як успіхи?

- Майже закінчила. Зараз поп'ю каву і дороблю два останні слайди.

Віка сіла зліва від мене. Я відклала макбук убік, вільною рукою взяла телефон і почала перевіряти повідомлення, одночасно смакуючи свій капучіно.

- Вікусе, чому наш готель розташований у якійсь дупі, так далеко від центру?

- У центрі вже не було нормальних варіантів за прийнятною ціною. Але ти не переймайся, наш готель - це найкращий вибір, особливо для тебе.

- Особливо для мене?

- Так, це американська мережа готелів Alpha Dream. Ти ж казала, що хочеш добре виспатись?

- Назва багатообіцяюча.

- Їхній пріоритет - це твій міцний сон! Уся концепція побудована навколо сну та тиші. У цьому готелі найкраща звукоізоляція номерів у світі. Там не чути сусідів чи шум із коридору. Зовсім не чути. Безшумна система кондиціонування. Найкращі матраци у світі, вони просто мегакомфортні. Сім видів подушок на вибір, різних за розмірами та щільністю.

- Віко, я тобі вже казала, що ти найкраща?

- Два рази.

- Судячи з фото, готель має дуже навіть крутий вигляд! Він дорогий?

- Недешевий, але він точно вартий своїх грошей. Alpha Dream проводив тест: в одному номері грали на барабанах, а в сусідньому номері нічого не було чутно.

- Вау! Я сподіваюся, ми не перевищуємо бюджет на відрядження.

- Хіба що трошки, але ти не хвилюйся. Я вибила збільшений бюджет для нас двох. Ти ж - мегазірка! А я - твій ангел-охоронець.

- Ангел, який пропонував мені гуляти без трусиків.

- А чому б ні? Можеш спробувати так погуляти по Барселоні. Літо ж! Я точно спробую.

- Не сумніваюсь.

Я поклала макбук назад собі на коліна і завершила всі слайди, що залишилися. Job is done! Вийшло 70 слайдів, що для годинного виступу, здається, забагато. Але сподіваюся, Марк був правий і я вкладуся у регламент.

- Мабуть, вже пора йти на посадку.

- Let's go!

У літаку було, як завжди, тісно. Я сиділа біля вікна, Віка посередині. Біля проходу сидів якийсь чоловік похилого віку у костюмі. Місця для ручної поклажі зверху нам не вистачило. Рюкзак із макбуком валявся біля моїх ніг, під сидінням спереду. Що робило переліт ще менш комфортним.

Мені завжди було важко спати в літаку, але сьогодні треба спробувати. Треба просто подумати про щось приємне...

Мені сподобався вчорашній масаж, а потім секс з Олегом. Так яскраво та чуттєво було, лише коли ми починали зустрічатися. І чому я раніше так не робила? У сексі після масажу є щось особливе. Можливо, масаж компенсує нестачу прелюдій, яких так мало в довгострокових відносинах. Я помітила, що після гарної ночі на наступний день мені хочеться сексу ще більше…

Ой, блін! Я ж таки забула про таблицю на початку презентації. Якщо не зроблю цього зараз, то потім знову забуду. Починаю лізти в рюкзак за макбуком. Треба ще вирішити, переносити таблицю в кінець чи просто видалити…

Видалити! Все одно у кінці виступу не залишиться часу. Done! Я натискаю "зберегти". Було 70 слайдів, стало 69. Символічна цифра. Особливо враховуючи те, що я щойно думала про секс. І це лише додало мені впевненості в тому, що видалити - це правильний вибір. Я люблю символізм.

Заснути мені так і не вдалося, на відміну від Віки, яка проспала три години з відкритим ротом. У цьому я їй заздрю. Більшу частину польоту я провела, ментально прокручуючи свій завтрашній виступ.

Сьогодні ідеальна погода: ані хмаринки на небі. Наприкінці польоту я прилипла до вікна. Лінія блакитного моря торкається жовтого піску, а за ним - прекрасна Барселона. Можливо, це найкрасивіший вид, який я бачила з вікна літака. На жаль, я прилетіла не на відпочинок.

"Ласкаво просимо до Барселони. Місцевий час - 11:17. Температура за вікном - 32 градуси".

- Доброго ранку, соне. Ми вже прилетіли. Ти пропустила такий красивий вид.

- Могла би і раніше розбудити.

- Ти так мило хропіла, що я не захотіла цього робити.

- Я не хроплю!

- Так, звісно, ти не хропеш. Принцеси не хропуть і не пукають. Ми спершу в готель чи одразу на конференцію?

- Власне, це саміт, а не конференція.

- А яка різниця?

- Гадки не маю! Просто хотіла показатися розумною і не думала, що ти запитаєш.

- Так куди ми їдемо?

- Марк казав їхати одразу на саміт, незважаючи на те що наша компанія сьогодні не виступає. Він хоче, щоб ми "вбирали атмосферу" і налагоджували зв'язки з потенційними клієнтами. Нетворкінг.

- Якщо сьогодні дозволити не їхати на саміт, всі просто поїдуть на пляж. Марк думає на крок вперед.

- Саме так - працювати, ледарі!

- Ти таксі організуєш?

- Катю, ти мене недооцінюєш! Вже все організовано. Нас буде чекати місцевий водій із табличкою, прямо в аеропорту. Не будуть же принцеси самі носити свій багаж.

- Мамочка все порішала.

- Звісно! Треба буде собі в резюме додати - мамочка-рішала.

Лише три з половиною години - і ми вже на місці. Дві спітнілі принцеси приїхали налагоджувати нетворкінг. Марк і ще два співробітники вже тут.

Я ж їх тільки вчора бачила. Вони що прилетіли на приватному літаку? Або вилетіли нічним рейсом?

- Привіт! Який план, босе?

- Бухати та привертати увагу. Нас мають запам'ятати.

- Чудовий план! Ми з Вікою приступимо прямо зараз.

- Я передумав. Сьогодні ви будете шпигунами. Нам треба потрапити на всі виступи наших конкурентів та потенційних клієнтів.

- Відкриття саміту ми вже пропустили. Там було щось цікаве?

- Та як завжди. Солідний бородатий чоловік розповідав, як цього року саміт побив всі рекорди. Як за кількістю компаній, так і за кількістю глядачів. Людей дійсно багато. Я думаю, це найбільша ІТ-конференція в історії.

У мене виступив холодний піт від усвідомлення того, що завтра я буду виступати на найбільшій ІТ-конференції у світі. При цьому слайди я закінчила робити в літаку! Це буде найбільш фейловий виступ в історії людства.

Марк не звернув уваги на моє скам'яніння і продовжив давати настанови.

- Організаторам довелося розбити виступи на два паралельні потоки. A і B. Катя і Віка йдуть на A. Саша й Андрій йдуть на B. А у мене заплановані зустрічі до кінця дня.

- Окей, босе!

Чим більше виступів я слухаю, тим менше хвилююся. Один гірший за інший. Банальна нудьга і нудна банальність. До мене прийшло розуміння, що якщо це складно для мене, то складно й для інших. Ми всі звичайні люди.

Після чергового задрота, одягненого в корпоративну футболку не за розміром, на сцену вийшла приваблива дівчина. Вона володіла яскравою модельною зовнішністю та ще й у короткому платті, яке вигідно облягало її фігуру. Висока струнка блондинка з прекрасними формами. Наче дівчина з обкладинки журналу.

(Говорить англійською.)

"Мене звати Кароліна. Я працюю PR-менеджером у компанії Robo Pleasure. Ми випускаємо найбільш технологічні та інтелектуальні секс-іграшки у світі."

Тепер зрозуміло, чому на сцені дівчина із зовнішністю рівня "вау"! Було дуже смішно спостерігати, як змінилася атмосфера в залі, особливо поведінка чоловіків. Всі аж випрямили спини і забули про свої телефони. Окей, не всі забули про телефони. Деякі почали знімати на них Кароліну.

"Цього року Robo Pleasure починає технологічну революцію в сегменті дорослих розваг. Наш новий продукт побив Всі рекорди передзамовлень. Зустрічайте f-Buddy!"

На слайді з'явилася фотографія засмаглого хлопця спортивної статури та модельної дівчини. Хлопець у шортах, дівчина в купальнику. Обидва мило посміхаються.

"Це фотографія не людей. Це фотографія нашого продукту в повний зріст. Вони настільки схожі на справжніх людей, наскільки це можливо. Це не просто ляльки, а м'які роботи, здатні виконувати багато рухів."

У залі почувся гомін захоплення. Щиро кажучи, я сама була шокована реалістичністю цих пристроїв.

"Ви можете вибрати зріст, вагу, фігуру, колір шкіри, довжину волосся та навіть темперамент. Все можна налаштувати за своїм бажанням, включно з розміром члена та розміром грудей. І так, ви вгадали, обличчя теж можна вибирати. Ми пропонуємо багато стандартних варіантів. Але ви також можете надіслати нам фотографію вашого об'єкта обожнювання, і ми втілимо ваші фантазії в f-Buddy. Також у нас найдосконаліша звукова система. Наші пристрої можуть імітувати будь-який голос."

Я навіть не знаю, це викликає більше захоплення чи жаху. В будь-якому випадку це дійсно цікава презентація. Я нарешті прокинулась.

"В увімкненому стані температура наших пристроїв становить 36,6. Текстуру покриття неможливо відрізнити від людської шкіри. Також є контейнер для води, який використовується для зволоження рота та жіночих статевих органів. Покриття в цих зонах максимально нагадує слизову тканину людини."

Що блін!?

Судячи з галасу в залі, така реакція була не лише у мене. Навіть Віка, наша маленька збоченка, сиділа з витріщеними очима, закриваючи рукою рота.

"У подарунок до кожного пристрою ви отримаєте компактні окуляри віртуальної реальності, які синхронізовані з f-Buddy. З їх допомогою ви можете продовжити візуальне налаштування. Наприклад, сьогодні ви проведете ніч з вашим шкільним коханням, а завтра з голівудською зіркою, не змінюючи пристрій. Окуляри також дозволяють змінювати обстановку. Ви можете займатися сексом на яхті, в приватному літаку, у Парижі, на березі моря, у кабінеті боса, де завгодно!"

Віка не витримала і сказала:

- Це п*зд*ць!

- Віко! Ти ж на роботі! Але загалом я згодна, це п*зд*ць…

- Добре, що навколо нас сидять лише іноземці.

"Перші щасливчики, які брали участь у тестуванні f-Buddy, думали, що їх розіграли, і були впевнені що займалися сексом із живою людиною. Сумніви зникли лише після вимкнення пристрою."

Це був нокаут. Нокаут усього залу. Як тобі таке, Ілоне Маск?

Дівчина Кароліна незворушно сказала:

"Можливо, у когось є питання?"

У залі піднялося безліч рук. Очевидно, що відповісти на всі питання вона просто не встигне. Кароліна вказала на молодого чоловіка у білій сорочці.

"Яка вартість пристрою?"

"У повній комплектації f-Buddy буде коштувати як бюджетний автомобіль. Але ми активно працюємо над оптимізацією виробництва. Наша мета - знизити вартість продукту в 5 разів протягом 5 років. Це зробить його доступним для масового споживання. У майбутньому ви будете вибирати: купити новий смартфон чи f-Buddy. На жаль, часу залишилося лише на одне питання. Я думаю, буде справедливо надати можливість його поставити прекрасній половині цього залу."

Боковим зором бачу, як Віка піднімає руку. І Кароліна обирає її. Віка запитує:

"Який відсоток чоловіків і жінок зробили передзамовлення?"

"Дякую за питання. Наразі більшість наших клієнтів - чоловіки. Компанія Robo Pleasure наполегливо працює над тим, щоб зробити наш продукт більш привабливим для жіночої аудиторії."

Не дивно, що жінкам це менш цікаво. Для мене, наприклад, важливо, щоб партнер по-справжньому жадав мене. Мені страшно уявити, якщо більшість чоловіків придбає такі пристрої із можливістю щодня трахати супермоделей. Тоді справжні жінки перестануть приваблювати чоловіків?

"Я вдячна вам за увагу. Досить скоро світ вже не буде таким, як раніше. Ласкаво просимо у світ насолод!"

Ух, а я сподівалася, що встигну постаріти і померти до того, як чоловіки перестануть жадати жінок. Але, схоже, що не встигаю. А, може, я занадто старомодна? Можливо, мені теж слід придбати загорілого хлопця f-Buddy?

- Катю, твоя черга йти за кавою.

- Це була остання презентація на сьогодні?

- Так, це була завершальна презентація. Організатори вирішили залишити таку бомбу на вечір. Насправді це чудовий PR-хід. Зараз всі розійдуться по барах, вгадай, про що вони будуть розмовляти? Звичайно, про f*ck Buddy!

- Цікаво, а це публічна компанія? Я б інвестувала в їх акції. Впевнена, що вони будуть рости. Хоча, з іншого боку, я б не хотіла фінансувати таке майбутнє.

- Прогрес ти не зупиниш. А так хоч грошей заробиш!

- Тут я згодна. Добре, з мене - кава, з тебе - таксі до готелю.

- Воу-воу-воу, подружко! Це твій перший вечір у Барселоні! Який нафіг готель?

- Сьогодні без варіантів. Мені потрібно готуватися. Ще прийняти душ, попрасувати плаття, в якому буду виступати. І щораніше лягти спати.

- За. Ну. До.

- Я знаю. Навіть не сперечаюся. Якщо хочеш, іди гуляти з колегами. Я поїду в готель сама.

- Ти не образишся?

- Звичайно, ні. Йди веселитися, ти цього заслужила!

- Дякую! Барселона чекає на мамомчку!

Глава 5

Після нескінченних заторів я нарешті дісталася готелю. Мене здивувало, що не всі таксисти в цьому місті володіють англійською. Можливо, це на краще, мені не хотілося спілкування. Я просто насолоджувалася видами вечірньої Барселони з вікна автомобіля до самого кінця поїздки.

- Ласкаво просимо до Alpha Dream!

- Добрий день, на моє ім'я забронювали номер на три ночі.

- Ваш паспорт, будь ласка.

- Так, звичайно.

- Все правильно, у вас є бронювання із середи до суботи. Вам потрібен лише один ключ, чи з вами ще хтось відпочиватиме?

Відпочивати? Не в цьому житті... Я зробила глибокий вдих.

- Один ключ, будь ласка.

Через хвилину дівчина з рецепції вручила мені картку-ключ. Вона була в картонному чохлі, на якому було написано номер кімнати - 322.

- Ваш номер 322. Він на третьому поверсі. Ліфт - прямо та праворуч. Через кілька хвилин до вашого номеру підніметься співробітник із вашим багажем. Також вам нададуть колекцію подушок на вибір.

- Чудово. Дякую!

- Дякую вам! Бажаємо приємного відпочинку в Alpha Dream!

Та пішла вона зі своїм відпочинком! Так, куди мені там треба йти? Прямо та праворуч?

Готель на вигляд дорогий, але стриманий. Сучасний ліфт, який їхав неймовірно тихо. Його двері відкрилися на третьому поверсі, де я побачила таблички, що вказують розташування номерів.

Так, номери від 300 до 322 - ліворуч. Мені туди. Я глянула на годинник - 18:56 за місцевим часом.

Коридор був вузьким та безлюдним. М'який килим робив його більш затишним. Зліва були непарні номери, справа - парні. 316, 318, 320, поворот праворуч. Хм, а де мій номер?

Я повернула. Це був маленький коридорчик, в якому всього двоє дверей. Пожежний вихід із написом "Exit only" та номер 322. Окей - ми вдома.

Мої вхідні двері були трохи віддалені від інших. Може, це номер люкс? Магнітний ключ спрацював із першого разу. Я опустила ручку і натиснула на двері. Ого, які важкі! Я ще не бачила таких товстих дверей. І стін також. Одразу згадала слова Віки про те, що в цьому готелі якась супер-мега-крута звукоізоляція.

Всередині дуже навіть непогано. Велика світла кімната з сучасним дизайном, на вигляд все стильно й охайно. Посередині, біля стіни, стояло величезне ліжко, в яке мені одразу захотілося пірнути. Але я повинна тримати себе в руках, піду краще ванну подивлюсь.

Мені все сподобалося. Номер дуже комфортний і затишний. Найголовніше, що тут ідеально чисто! Навпроти ліжка стояв довгий дерев'яний стіл, саме за ним я зараз буду працювати.

У двері хтось постукав. Цікаво, всередині номера стук був ледь чутний, але по характеру звуку можна було сказати, що з того боку стукали дуже сильно. Звукоізоляція тут справді на висоті.

За дверима стояв хлопець із моїми валізами та візком, на якому лежало безліч подушок на вибір. Я, швидко помацавши кожну з них, показала пальцем на найдовшу та найм'якшу. Він дав мені одразу дві таких.

Подушки вже на ліжку. Хлопець із обслуги готелю нарешті пішов. У номері запанувала ідеальна, просто мертва тиша. Не чути сусідів ні згори, ні знизу, ні збоку. Не чути шуму ні з вулиці, ні з коридору. Мені навіть стало трохи ніяково, і я відкрила вікно для провітрювання, що додало звичних звуків життя. Вау, а вікна у них також товстенні! Схоже, що це не готель, а якийсь бункер на випадок ядерної війни.

Окей, back to business. Від мене тхне, як від іспанської клячі. Насамперед - душ. Потім робота.

21:34. Після того як я двічі відпрацювала свій виступ, до мене прийшло розуміння, що продовжувати в тому ж дусі немає сенсу. Інакше моя презентація буде занадто завченою та безжиттєвою, як більшість виступів сьогодні. Марк не просто так радив дивитися комедійну імпровізацію перед виступом. Я хочу відчувати аудиторію і підлаштовуватися під неї, що неможливо практикувати одній в кімнаті.

Найкраще, що я зараз можу зробити, це добре виспатися. Але, як завжди, проблема в тому, що я не хочу спати. Взагалі не хочу. Десь всередині мене занадто багато тривоги. Парадоксально те, що чим більше я буду хвилюватися через завтрашній виступ, тим гірше висплюся і тим гірше виступлю. Від цього я хвилююся ще більше... Мені потрібно відволіктися і розслабитися.

Я одразу згадала, як розслабилася вчора. Масаж всього тіла, потім секс. Цікаво, до якої години в готелі працює спа та масаж? Я одразу взула свої шльопанці та вийшла з номера. В ідеалі я б пішла на масаж, а потім помастурбувала б у номері прямо перед сном.

Я дійшла до рецепції.

- Добрий вечір. Підкажіть, будь ласка, зараз можна записатися на масаж?

- На жаль, послуги масажу надаються лише до дев'ятої вечора. Можемо записати вас на завтра, на ранок.

- Дякую. Завтра вже буде не актуально.

- Іспанського масажиста захотіла? Ах ти маленька пустунка!

- Віко! А чого це ти так рано повернулась?

- Тому що ти не єдина зануда в цьому світі. Саша та Андрій втекли після двох келихів. Але! Я зустріла тебе! Отже, ми йдемо на коктейль у лобі-бар!

- Ні-ні-ні. Мені вже треба лягати спати.

- Ага, спати. Ну, звичайно. Якщо у тебе є час на масаж, то в тебе є час і на коктейль! Не відкрутишся!

- Я хотіла масаж, щоб розслабитися перед сном.

- Катю, послухай мене, коктейльчик тобі лише допоможе. Будеш спати як дитина.

- Окей, ти перемогла. Але лише один.

- Обіцяю. Що тобі взяти? Я пригощаю.

- Апероль.

- Буде зроблено. А ти поки займи столик.

Я сиділа за маленьким столиком для двох, поки Віка пробивалася у черзі до бару. Тільки я взяла в руку телефон, до мене підійшов чоловік схожий на місцевого і почав щось говорити ламаною англійською. Зрозумівши, чого він хоче, я відразу сказала, що у мене є хлопець і я тут не одна. Він посміхнувся, кумедно підняв плечі і поплентався у бік бару, де одразу почав розмову з Вікою. Але й з нею довгого спілкування не вийшло. Тоді він, не впадаючи у відчай, почав залицятися до наступної дівчини у черзі. Місцевий пікап майстер.

Віка повернулася із широчезною усмішкою на обличчі, наче їй засунули вішалку для одягу до рота. Я бачу, що поїздка без чоловіка та дітей іде їй на користь.

- Твій дрінк.

- Дякую.

- Знаєш, я у своїй бурхливій молодості якось звабила масажиста.

- Я також. Вчора.

- Оу! Ах ти погана дівчинка!

- Або він звабив мене. Важко сказати. Але це було круто.

- Чекаю всіх подробиць!

- Вибач. Я настільки хвилююся через завтрашній день, що готова випити цей коктейль залпом.

- То пий! А взагалі, не переймайся. Можливо, не всі з цим згодні, але я впевнена, що краще за тебе завтра ніхто не виступить.

- Ти забагато випила.

- Ні. Я так кажу, тому що давно тебе знаю.

- Дякую. Головне заснути сьогодні.

- Не хвилюйся, ти будеш спати як дитина.

- Звідки ти знаєш?

- Цей готель створений для сну.

- До речі, про сон. Я завтра хочу встати якомога пізніше, щоб максимально відпочити перед виступом. Не чекай мене вранці, їдь сама.

- Окей, подруго.

Через півтори години я вже була в своєму номері. Віка мала рацію. Келих алкоголю дійсно пішов мені на користь, і мені страшенно хотілося спати. Я зачинила вікно, швидко роздяглася до трусиків, накинула свою улюблену футболку для сну і лягла в ліжко.

Ставити будильник чи ні? Мій виступ після обіду. Про всяк випадок поставлю на 10 ранку. Я впевнена, що встану раніше, але завжди краще підстрахуватись.

Моя голова приземлилася на подушку. О, це так комфортно! Спати. Спати. Спати!

Глава 6

Теплі сильні руки ніжно, але впевнено пестять мої ноги, шию та груди. Рук дуже багато, вони по всьому тілу. Це неймовірно збуджує. Я вся палаю, тепло від рук розійшлося по моїй шкірі. Найгарячіша точка знаходиться між моїх ніг - єдине місце, до якого ще не доторкнулася жодна рука.

О, ні! Здається, я прокидаюсь... Як же прикро прокидатися у найприємніший момент. Мій мозок плавно повертається до реальності. Але я все ще відчуваю дотики. Багато дотиків. Я відкриваю очі - суцільна темрява.

О, НІ! Я намагаюся різко встати, але не можу зрушитися з місця. Мене хтось тримає, а на голову щось надіто. Все моє життя промайнуло перед очима. У паніці я починаю голосно кричати, одночасно намагаючись вирватися та зрозуміти, що відбувається.

За відчуттям, я лежу в центрі великого ліжка. Судячи з м'якої і довгої подушки під головою, це ліжко в моєму номері. Мене тримають четверо сильних людей, імовірно, чоловіків. Кожен тримає або руку, або ногу. На моїй голові щось надіто, наче чорний мішок зі щільної тканини, крізь яку нічого не видно. Тканина тримається на товстому обручі навколо шиї. Розмір обруча більший за мою шию, тому він не душить і я можу дихати. Але менше голови, тому я не можу його зняти і не можу нічого бачити навколо. На мені немає одягу - взагалі нічого. Я повністю гола. Оце я влипла!

Спроби вирватися не зрушили моє тіло навіть на сантиметр. Четверо сильних чоловіків тримали мене непохитно. Всі вони були на ліжку. Всі стояли на колінах. Кожна моя рука або нога затиснута у них між ніг. Мене тримали ногами. Розіп'яли, як Ісуса. Їх руки були вільні. Всі вісім рук грали і насолоджувалися моїм беззахисним тілом. Їх абсолютно не бентежили мої крики. Таке враження, що їм все одно. Не зупиняючись ні на секунду, вони продовжували мене торкатися. Повільно та ніжно.

Я згадала про звукоізоляцію в готелі. І про те, що мій номер далеко від решти. Вони знають, що мене ніхто не почує. Ніхто не прийде на допомогу. Шансів вирватися із полону у мене немає. Моє тіло тремтить як у антилопи, яку зараз з'їдять. Найстрашніші думки крутяться в голові. Я чую, як б'ється моє серце. Мій стан можна описати двома словами - безпорадність та відчай.

Так, Катю, я знаю, що тобі страшно. Але намагайся оцінити ситуацію без паніки. Можливо, спробувати з ними поговорити?

- Хто ви такі? І що взагалі відбувається?

У відповідь - тиша. Вони продовжували неспішно масажувати моє оголене тіло. Я поставила те саме запитання англійською. І тут відгукнувся низький, я б сказала, навіть сексуальний голос. Який у звичайній обстановці, мабуть, мені б сподобався. Але зараз звучав просто страшно.

- Це Альфа Сон.

Сказав голос англійською з якимось акцентом. Альфа Сон? Він має на увазі готель?

- Що? Ви - співробітники готелю? Будь ласка, відпустіть мене. Мені страшно! Я вас дуже прошу.

- Ми не можемо. Така угода.

- Яка ще угода? У мене точно ні з ким не було жодних угод! Це помилка, відпустіть мене негайно!

- Угода, що ми будемо це робити лише до того моменту, поки тобі подобається.

- Мені це не подобається! Припиніть, будь ласка, і йдіть. Я нікому не розкажу, обіцяю.

- Твої губи кажуть, що тобі не подобається. Але вони брешуть. Лише нижні губи завжди говорять правду. Якщо тобі не подобається, то чому твоя маленька подружка така волога?

Лише зараз я усвідомила, наскільки я була мокра та гаряча знизу…

- Ні, я точно знаю, що не хочу цього.

- Твої верхні губи говорять одне, а нижні бажають пригод. Можна довіряти лише нижнім губам. Я тобі обіцяю, як тільки ти перестанеш бути збудженою, ми тебе відразу відпустимо і підемо. Така у нас домовленість.

- Яка домовленість? Із ким?!

- Із замовником.

- Яким замовником? Мене що, хтось замовив? А мою думку не враховували? Я володію своїм тілом і хочу, щоб це припинилось!

- Ти дійсно володієш своїм тілом. І можеш зробити так, щоб ми пішли. Тобі лише потрібно сказати це нижніми губами. А вони поки що кажуть, що тобі все подобається.

Очманіти. Сказати нижніми губами! А може, він говорить правду? Якщо я перестану збуджуватися, вони мене відпустять? Його голос був настільки спокійним і впевненим, що викликав довіру. Або мені просто хотілось у це вірити.

Непрохані гості продовжували пестити моє тіло. Я відчувала, як вони насолоджуються процесом. Мене торкалися і роздивлялися. Усюди. Мабуть, я ще ніколи не була такою мокрою. Я намагалася стримувати збудження, але нічого не могла із собою зробити. Як тільки вдавалося відволіктися, гаряча рука торкалась моїх нижніх губ. Блін.

Окей, це надовго. Тоді підемо іншим шляхом. Нехай роблять, що їм заманеться, треба просто якомога швидше кінчити, і тоді я зможу позбутися неконтрольованого збудження.

Мабуть, вони відчули, що моє тіло почало розслаблятися, і низький голос запропонував:

- Ми перестанемо тебе тримати, якщо ти не будеш робити різких рухів. Так тобі буде комфортніше. Але вести себе треба добре. Ти ж гарна дівчинка?

- Я обіцяю, що буду лежати спокійно.

Чотири незнайомці почали повільно відпускати мене з полону. Спершу одна рука, потім друга. Так само ноги, які мені одразу захотілося стулити. Але мені їх одразу ж розсунули і сказали, що так робити не можна. Очманіти!

Я досі не могла повірити у те, що відбувається. Я лежала повністю гола, з розсунутими ногами, з якимось мішком на голові, перед чотирма незнайомцями, які роздягли мене і робили з моїм тілом все, що хотіли. А тепер я навіть не чинила опору, а навпаки, зосередилася на задоволенні, щоб швидше закінчити. Ну, хоча б не трахають.

Вони пестили мою маленьку подружку по черзі. Кожна рука по-своєму. Я ще ніколи не була настільки збудженою. Але при цьому ніяк не могла досягти оргазму. Тому що робили вони це ніжно, дуже повільно, ледве торкаючись. Професіонали. Тримали мене у найвищій точці кипіння, але не давали випустити пар. Довго тримали. Знущалися. Насолоджувалися моєю безпорадністю.

У відчайдушному бажанні отримати оргазм я почала торкатися їхніх тіл і зрозуміла, що вони також голі і мають спортивну статуру. Ну, хоч якась справедливість. Ось він, момент істини, я почала готуватися до оргазму, що наближається. Мабуть, вони відчули це, та перестали стимулювати. Розуміючи, що мені не вистачає зовсім трохи, щоб закінчити, я вирішила допомогти собі рукою. Але мені не дали зробити навіть цього. Блін! Це точно надовго.

Несподівано для себе я вирішила взяти ініціативу до своїх рук. Буквально. Схопила члени, які змогла намацати, та почала працювати з ними. Це все-таки чоловіки; коли закінчать, одразу втрачають інтерес. Мабуть, мої старання їм сподобалися, і вони дали мені трохи погратися. Але не довго. Їх закінчити також не вдалося. І цей план не спрацював. Блін. Вони що, так знущатимуться всю ніч?

- Так, чуваки, ви вже отримали все, що хотіли. Чому не можете мене просто закінчити? І ми всі розійдемося. А я вдам, що нічого не сталось.

- Закінчити можна лише двома способами. Або ти перестанеш збуджуватися. Або ти вибереш того, хто тебе відтрахає. Він тебе й закінчить.

- Ні, ні, ні.

- Маєш 20 хвилин. Якщо ти не перестанеш збуджуватися або не вибереш одного з нас, то тебе відтрахають всі.

Я знову злякалася, але від цього стала ще мокрішою. Та що зі мною відбувається?! Як мені себе контролювати?

У мене з'явилася ще одна ідея.

- Хлопці, я хочу пити, і мені потрібно до туалету. Відпустіть мене на мить. Будь ласка.

Спочатку мене посадили на ліжко. Потім один із них відкрив маленьку блискавку на мішку. Виявляється, тут є блискавка з отвором для роту, через який мене напоїли водою з пляшки. У них так все продумано. Без сумнівів, я в них не перша "клієнтка". Цікаво, хто це замовив? Віка, Марк, той чоловік із лобі-бару? Замовник зараз у кімнаті?

Чоловік, який говорив зі мною, взяв мене на руки і поніс до туалету. Лише зараз я зрозуміла, наскільки він сильний. Коли ми заходили в туалет, я боляче вдарилася правою ступнею об край дверного отвору. Мабуть, він був надто вузький для нас двох.

- Ауу!

- Вибач. Я не хотів.

Він обережно посадив мене на унітаз, але лишився поруч.

- Стоятимеш і дивитимешся?

- Мені абсолютно не цікаво. Головне, щоб ти не робила дурниць.

- Слухай, я сиджу в туалеті з одним виходом, нічого не бачу, а вас там, блін, четверо. Я в принципі нічого не зможу зробити.

- Добре. Ти маєш дві хвилини.

Він вийшов і зачинив за собою двері. Нарешті я спромоглася зробити те, що планувала. І, здається, почало спадати збудження. Я насухо витерлася і була впевнена, що зараз зможу зламати ситуацію і більше не збуджуватимуся. І ще чомусь вірила, що цей чоловік дотримає слово та відпустить мене.

Я вийшла з туалету наосліп. Мене взяли за руку і повели до ліжка.

- Так, хлопці, мені здається, що у мене зникло збудження. Час розходитись.

- Ти маєш 5 хвилин, щоб це довести.

На цей раз мене поставили на коліна. Голова на ліжко, попа догори. Мені розсунули ноги і знову почали пестити моє тіло. Нарешті приділили увагу спині, на якій я лежала до цього.

Хтось інтенсивно масажував мої натягнуті сідниці. Потім ще більше розсунув їх і почав ніжно масажувати анус. Це моя секретна точка. Блін.

П'ять хвилин не знадобилося. Не знадобилося навіть однієї. Гаряча рука спустилася до моїх статевих губ. Демонстративно та ніжно він провів по ній, а потім вологою рукою провів по моїх сідницях. Так, це було демонстративно. Він хотів показати, що я не можу контролювати себе.

Мене відтрахають. Після всіх знущань мене ще й відтрахають. Це не справедливо! Дівчина має право на вибір! Я безпорадно лежу, мене торкаються і розглядають, як хочуть. А я нічого не можу з цим вдіяти. І начебто є вибір. Але чому я просто не можу перестати збуджуватися? Невже він має рацію, невже я настільки себе не контролюю? Це просто жесть! Як моя маленька подружка може так підводити…

- Будь ласка, припиніть! Це моє тіло і я вирішую, що з ним робити.

- Так, ти дійсно вирішуєш. Правдиве рішення на поверхні. Ми тебе відразу відпустимо, як тільки нам скажуть про це твої нижні губки. Ну, у цей момент, вони верхні.

Як вони можуть краще знати, чого я хочу? Я впевнено встаю з ліжка, щоб припинити цю еротичну пригоду. Але нічні герої одразу повернули мене у попередню позу. Звичайно, всі спроби вирватися ще сильніше збудили мене. Блін, а в мені реально живе дві різні людини.

Шансів немає. Мій мозок відмовляється вірити, що мене зараз так просто відтрахає абсолютно незнайомий мужик, якого я навіть не побачу. Але я вже змирилася з тим, що сьогодні моя хтива подружка обирає мою долю. Вперше я перебуваю в ситуації, коли мозок немає шансів.

- Я обираю тебе, чоловік з голосом, найголовнішого.

- Але ж у тебе ще є кілька хвилин.

- За цей час вже нічого не зміниться. Давайте вже закінчимо якнайшвидше, мені завтра ще працювати треба.

Ух! Яке ж класне відчуття - повернути контроль над ситуацією. Як виявилося, я вже не можу дочекатися сексу з таємничим незнайомцем, володарем чудового голосу. Просто мені треба було дозволити самій собі про це думати. Моє тіло просто випромінює сексуальну енергію. Я була готова накинутися на нього весь цей час. Просто я не знала, чого насправді хочу.

- Вибирати можна лише на дотик.

Очманіти. Я тільки-но погодилася, а вони ще в ігри грають. Таке враження, що ці хлопці можуть змусити мене зробити все що завгодно.

Мене відпустили. Я відчуваю, що вони стоять біля ліжка, чую їхнє дихання. А я чомусь все ще перебуваю в непристойній позі і продовжую показувати їм свої принади. Я дуже збуджена. Мені було так приємно, коли багато рук пестило все тіло, особливо ягодиці. Вау! Мені що, реально подобається те, що вони змусили мене робити силою? А щойно перестали, мені хочеться продовження.

Я встала з ліжка, у мене паморочиться в голові. Від неймовірного збудження всі мої відчуття начебто загострилися. Це важко пояснити, але мені здається, що в кімнаті є ще хтось. Я відчуваю цю людину. Може, це замовник?

- Тут ще хтось присутній, крім вас, чотирьох?

Відповіді на моє запитання не пролунало. Але я почула якийсь шепіт та шелест. Дивно… Після невеликої паузи голос сказав:

- Час робити вибір.

Добре. Я почала підходити до кожного по черзі й торкатися всього тіла, не забуваючи про член. Ніколи не думала, що член буде таким важливим при виборі. Я обрала не найбільший, а найгарячіший. Відчувається, що він бажав мене більше за всіх. Я почула глибокий вдих, як тільки доторкнулася до нього. Бідний хлопчик, він так довго мучився, доки я не знала, чого хотіла.

Чи дійсно вони дотримаються своєї обіцянки? А інші збуджені самці не захочуть відтрахати мене слідом? Промайнула, на перший погляд страшна думка, що я навіть була б не проти. Вони настільки сильно збудили мене, що тепер можуть робити зі мною все, що забажають. Буквально.

- Цей… Але лише з презервативом.

Щасливчик поклав мене на ліжко і почав ніжно цілувати шию. Як би я хотіла зняти цей душний мішок і злитися з ним у пристрасному поцілунку. Його гарячий член торкнувся мого животика. Боже, як же це приємно! Я навіть більше не думала про неймовірність цієї ситуації. Я взагалі перестала думати. У мене залишилися сили лише бажати. Бажати, щоб він нарешті увійшов у мене. Я почула, як решта одягнулися і покинули кімнату. Ми залишилися вдвох.

- Я можу побачити твоє обличчя?

- Ні.

Прозвучав той самий голос. Це означає - я зробила правильний вибір. Тепер у мене було тремтіння не від страху, а від збудження. Я була впевнена, що якщо він не припинить говорити, то доведе мене до оргазму. Голосом. Низький, впевнений, сексуальний і дуже владний голос. Вперше я була повністю підвладна чоловікові. Без перебільшення, підвладна на всі 100%. Моя внутрішня феміністка покинула тіло та полетіла у космос.

Він продовжував цілувати та ніжно пестити моє виснажене тіло. Я вже не могла більше чекати, а він зовсім не поспішав.

- Коли ти нарешті це зробиш?

- Ти повинна благати мене це зробити.

- Що? Я вже дала згоду. А ти сказав, що це станеться в будь-якому випадку!

- Це була гра. Щоб ти усвідомила, чого насправді хочеш.

- Ти серйозно?

- Серйозно. Зараз я можу просто піднятися і піти, якщо ти так скажеш. А якщо ти хочеш щоб я тебе відтрахав, ти повинна благати цього.

- Слухай, я зараз ображуся і скажу, щоб ти пішов.

- Тоді, так і буде. Ти залишишся сама в кімнаті, а я піду, залишивши ключ від обруча.

Він був правий. Я була безпорадною. Абсолютно безпорадною. Повністю гола, наді мною знущалися, мабуть, більше години, але я не могла нічого з собою подіяти. Моє тіло було не покірне розуму, воно хотіло лише одного…

Як виявилося, він не жартував. Мені дійсно довелося його благати. Щиро благати. Хвилин 10. І лише коли я заплакала, він сказав:

- Ти сьогодні була гарною дівчинкою і заслужила на це.

Сльози відчаю та покори перетворилися на сльози щастя. Я ще ніколи не була такою щасливою в своєму житті. Це дуже дивне відчуття.

Нарешті, його гарячий, твердий як камінь член увійшов у мене. Я отримала оргазм відразу, як він це зробив. А менше ніж за хвилину був вже другий. Він мене трахав, а я плакала. Плакала від щастя, що отримавши те, чого ще ніколи так не бажала в своєму житті.

Я перебувала в якомусь медитативному потоці. Один оргазм відразу переходив в інший. Всі мої думки покинули голову. Я зосередилася на відчуттях. Навіть не знаю, скільки разів я досягла оргазму - 7, 9, 12? Чи це був один дуже довгий оргазм? Це був якийсь транс. Він щось шепотів мені на вухо, але я навіть не слухала. Всі сили пішли на задоволення. Час перестав існувати. Зазвичай, я фантазую під час сексу, але зараз, вперше у житті, я відчуваю 100% присутність.

Я зараз помру. Помру від постійного оргазму. Моє тіло сильно тремтіло, наче в мене почався напад. У цей момент нічний герой вирішив, що вистачить. Він зупинився та знову прошепотів:

- Це був Альфа Сон.

Це був Альфа Бог! Він лежав поруч зі мною, ніжно гладячи моє тіло, яке ще тремтіло. Оргазм всього тіла ще не збирався закінчуватись.

Коли я заспокоїлася, він мовчки піднявся та почав одягатися. Я встала за ним, міцно обійняла і не могла відпустити. Я хотіла залишити цього чоловіка в своєму житті. Принаймні для сексу. Я хотіла щоб він мене трахав.

Він посадив мене на ліжко та сказав:

- Мені потрібно йти. А тобі потрібно відпочити.

Я лягла, у мене зовсім не було сил, але переповнювало щастя. Щастя в абсолютній темряві.

Він одягнувся та пішов до дверей:

- Ключ від обруча на столі.

Я почула, як зачинилися двері. Його вже немає. Мої нічні пригоди раптом закінчились…

“Ні! Катю, ти повинна хоча б побачити його обличчя" - промовила я сама собі, старанно шукаючи ключ на столі. Ось він! Тепер мої тремтячі руки намагаються знайти, де вставити цей маленький ключик. Я не могла так просто відпустити свого раптового нічного героя.

Моя голова на волі. Я знову можу бачити! Потрібно швидко щось накинути на себе і наздогнати його, доки не пізно. Оглянувшись навколо, я зрозуміла, що немає мого одягу, навіть у шафі. А це як розуміти? Мене ще й обікрали? Дивно, немає навіть рушників або ковдри, якими можна прикритися. Вони що, все прибрали, щоб я не вибігла за ними? Вони читають мої думки?

До кінця не усвідомлюючи реальність, я просто вибігла з номеру гола. Пробігла пару метрів і зрозуміла, що двері зачиняються, а у мене немає з собою картки-ключа! Блін! Ще не вистачало залишитися голою в коридорі! Я, як божевільна пантера, кинулася назад.

Уф… Встигла. На останніх міліметрах! Я схопила ключ і все одно побігла назад. Була глибока ніч, в коридорах нікого не було. Я бігла в надії його наздогнати.

Так, ліфтом краще не користуватися, побіжу по сходах. На виході зі сходів я побачила рецепцію, за якою сиділа дівчина.

Я все-таки зупинилася і трохи оговталася. Вибігати за ним голою на вулицю перед дівчиною на рецепції та охоронцем на вході - це вже занадто. Я, звичайно, втратила розум, але не настільки. Треба зупинитися. Нарешті усвідомлюючи, де я і в якому вигляді перебуваю, швидко повернулася назад до номеру.

Свій одяг і рушники я знайшла в комоді. Ковдра була схована під ліжком. Мені дуже хотілося щось зробити, але я не знала що. Мій мозок поступово повертався в реальність, намагаючись зрозуміти, що сталось.

Отже, до мене в номер якимось чином проникли незнайомці. Вони повністю мене роздягли, поки я спала. Потім збудили до такого стану, що згодом я благала одного з них мене відтрахати. А ще він сказав, що за всім цим стоїть якийсь містичний замовник. О. ХРЕ. НІ. ТИ.

Мені знову стало страшно. Можливо, мені варто піти в поліцію? Але як мені все це їм пояснити?

Окей, все одно я дуже втомилася, а завтра найважливіша презентація в моєму житті. Потрібно просто лягти спати. Краще думати, що з цим робити зранку. Навіть одягнути трусики немає сил. Я просто накрила своє голе тіло ковдрою і злилася із ліжком.

Глава 7

Четвер.

Найкращий спосіб зненавидіти будь-яку музику - це поставити її на будильник. Ледве розплющивши очі, я тягнуся до телефона, щоб вимкнути ці дратівливі звуки.

10:00. Моя голова знову падає на подушку кислим обличчям догори. Не думала, що просплю так довго. Несподівані пригоди цієї ночі забрали багато сил. Скляні очі дивляться в абсолютно білу стелю, поки в думках літають яскраві спогади. Мене розривають змішані почуття. Я вибігала до коридору повністю голою? Серйозно?

Моя маленька подружка ще трохи болить від бурхливого сексу. Я засунула руку в трусики, щоб переконатися, що все гаразд.

Стоп! На мені одягнені трусики? І футболка також! Я швидко сіла і озирнулася навколо. Всі мої речі були на своїх місцях. Жодного мішка з обручем теж не було. Я точно пам'ятаю, що лягала гола, а чорний мішок поклала на стіл.

ЦЕ БУВ СОН! Oh my god! Вау, це було занадто реалістично! Я видихнула з полегшенням. Це був сон... Імовірно, він був натхненний позавчорашнім еротичним масажем. Адже сон почався саме з масажу, а потім просто заграла моя шалена уява. У такому тихому готелі я, мабуть, спала дуже міцно. Плюс я ще трохи випила вчора, а ще зміна клімату, і матрац тут дуже зручний. Ідеальне середовище для яскравих сновидінь.

Мене знову накрили змішані почуття. З одного боку, реально полегшало. З іншого, було якось прикро, десь глибоко всередині мене. Я дивна. Напевно, дівчата справді не знають, чого вони хочуть. Так, досить мандрувати в думках, треба збиратися та викликати таксі.

Аау! Я відчула біль у правій ступні, як тільки мої ноги торкнулися підлоги. Знову стоп! Це ж та ступня, якою я вдарилася об одвірок у моєму сні. Якщо це був сон, чому я відчуваю біль? І чому у мене болить між ніг, ніби мене трахали всю ніч?

Я встала з ліжка і почала ходити по кімнаті, уважно оглядаючи все навколо. Навіть зазирнула під ліжко. Якщо порушники мого сну справді були в цій кімнаті, то вони прийшли знову, одягли мене і розклали все по місцях. І я при цьому не прокинулася? Звучить нереально. Виходить, що я не прокинулася, коли вони прийшли і вперше, зняли з мене одяг і одягли мішок на голову. Схоже, що всі мої речі лежать так само, як вони лежали вчора ввечері. Все ж таки це був сон. Так, мені вже треба йти в душ.

Я зняла трусики - на них було багато плям. Такі плями бувають на білизні, коли я збуджуюся. Хм. А якщо вони зайшли тихо і приспали мене чимось? Ці хлопці здавалися мені професіоналами уві сні, якщо це був сон, звичайно. Можливо, вони зробили фото всієї кімнати, щоб потім розкласти речі точно по місцях. А може, вони дійсно все спланували так, щоб я думала, що це сон? Ох блін і ранок, я так точно не зберуся. У мене начебто є і більш важливі проблеми сьогодні. Потрібно взяти себе в руки. Бігом у душ!

Приблизно через годину стою чиста, одягнена і нафарбована. Я готова виходити і чекаю на підтвердження таксі. Надійшло повідомлення: на мене чекає жовтий “Пріус” біля входу. Я швидко попрямувала до дверей, зняла ланцюжок і взялася за ручку.

Ланцюжок. Ланцюжок! Звичайно, я додатково закривалася на дверний ланцюжок зсередини. Нарешті все стало на свої місця. Навіть якщо хтось може скопіювати магнітний ключ або зламати систему електронних замків у готелі, дверний ланцюжок можна відкрити лише зсередини. На цій позитивній думці я вийшла з номера і попрямувала у бік ліфта.

Цього разу таксист хотів поговорити, але я досі не була налаштована на спілкування. Перше, що спало на думку, це сказати:

- I don’t speak English.

- That's ok, don't worry. I'm just going to drive to our destination.

Мені було соромно, коли я збрехала, що не говорю англійською. Навіть не знаю, чи це звучало правдоподібно. Дуже багато думок продовжувало крутитися у моїй голові. Цей еротичний сон точно запам'ятається на все життя. Він був настільки реалістичним, що я навіть не зрозуміла де сон, а де реальність.

Ступню, ймовірно, я десь ударила ще вчора і не помітила через безліч нових вражень. А біль я відчула, коли минула дія алкоголю. Так буває: якщо щось болить, то уві сні теж відчуваєш біль. Я згадала, що плями на трусиках у мене теж бували й раніше після еротичних снів. На цей раз сон був настільки яскравим, що плям було більше і навіть трохи боліло між ніг. А прокинулася я так пізно, тому що погано спала кілька ночей поспіль до цього. Добре, що здогадалася завести будильник.

Схоже, раціональне мислення нарешті повернулося до мене. Як же смішно було вигадувати божевільні теорії, щоб пояснити те, чого насправді не було. Хоча, може, це і на краще - так я відволіклася і не нервувала з приводу презентації. До цього моменту…

Блін, мій виступ лише за кілька годин. У мене затремтіли коліна прямо в таксі. А що буде, коли я вийду на сцену? Взагалі знепритомнію?

Напевно, найстрашніший момент буде, коли урочисто називатимуть моє ім'я. Мені доведеться вставати та йти зі свого місця із зали на велику сцену. Вчора я бачила, що тих, хто виходить, підсвічують прожектором. Уся увага буде на мені, поки я йтиму своєю не дуже впевненою ходою через увесь зал... Сподіваюся, я хоча б не впаду на цих підборах. Так, я знову занадто хвилююся! Краще відволіктися та дивитися у вікно.

- Thank you! Have a good day!

Без бажання фантазувати я ліниво відповіла таксисту те саме, натягуючи посмішку.

AnyTech Summit розташувався у величезному виставковому центрі прямо на узбережжі Середземного моря. Вхід всередину лише за перепустками, а зовнішня територія відкрита для всіх, де, крім айтішників, часто проходять відпочивальники в купальниках. Шум моря, сонце і засмаглі хлопці з голими торсами викликають у мене болючу заздрість - я б із задоволенням втекла на пляж. Вперше в житті я відчуваю запах моря, але не можу до нього доторкнутися. Думаю, треба знайти своїх. Мені не завадить із кимось поспілкуватися, інакше я знову почну хвилюватись.

Заходячи до величезного павільйону, я мала вигляд дитини, яка намагається знайти своїх батьків. Вау! Як багато людей! Ще більше, ніж вчора. Масштаби цього івенту справді вражають. Всі, як мурахи, бігають, метушаться, зображують серйозні обличчя.

Боковим зором помічаю, як люди навколо завмирають і обертаються. То вони на мене так дивляться? Або за моєю спиною воскрес Майкл Джексон, або в мене порвалася сукня.

По звуку підборів стало зрозуміло, що позаду йде дівчина. Дівчина з дуже впевненою ходою. Дайте я вгадаю, це, мабуть, та блонда, піар-менеджер з Robo Pleasure. Як там її звали? Кароліна?

Не втримавшись, я також обернулася і, звісно, я була права. Хто ж ще це міг бути! Якщо вчора мені її вбрання здалося зухвалим, то сьогодні важко було сказати, що вона взагалі одягнена. Біла майже прозора сукня, яка була на сантиметр нижче за інтимні місця. Такий “одяг” іноді надягають на пляжі поверх купальника. Це навіть сукнею назвати не можна.

Чим ближче Кароліна підходила, тим краще було видно її ідеальні груди. Бюстгальтер, звісно, вона не одягла. І трусики теж... Її сміливість справді вражає. Таке враження, що вона прийшла з нудистського пляжу, накинувши на себе прозору тканину. До речі, може, так і було? Засмага у неї рівномірна: вона точно засмагає без купальника. Та до пляжу тут рукою подати.

Чоловіки навколо втрачають дар мови, а більшість жінок, засуджуючи, хитають головою. Кароліна щиро усміхається. Ні, її не змусили. Вона явно отримує задоволення від того, що відбувається. Коли її потайки намагаються сфоткати, вона навіть не прикривається. А навпаки, зупиняється та позує. Вона знає, що має шикарне тіло і із задоволенням його демонструє.

Двоє сміливих хлопців попросили зробити спільне фото. Вони встали поруч з нею, але боялися навіть доторкнутися до богині. Кароліна стала між ними і впевнено обійняла обох за шиї. Як тільки вона підняла руки, її "сукня" підскочила вгору, повністю оголивши зону бікіні. Найінтимніша частина її тіла залишилася абсолютно не прикритою, доки всі довкола фотографували... Вона продовжувала усміхатись.

Таке враження, що Кароліна живе у паралельній реальності. В утопічному світі, де бути оголеною - абсолютно нормально. Вона впевнена у собі, її не турбує реакція тих, хто її оточує. Вона робить все, що хоче. Мені дико бачити дівчину, яка не приховує інтимних частин свого тіла. З іншого боку, мусульманам дико бачити жінок, які не приховують своїх облич. Облич! Хм, напевно, все у цьому світі відносно. Якщо добре подумати, то все це просто частини тіла.

Я згадала свій сон, де все було навпаки. Верхні губи були покриті щільною тканиною. А нижні на показ. Верхні губи ніхто не слухав. Нижні губи приймали рішення. Тепер я стою і дивлюся на цю прекрасну, тендітну дівчину, для якої немає різниці якими губами посміхатися на камеру. Як для мене немає різниці, якою рукою взяти чашку з кавою. Її вертикальна посмішка така ж впевнена та невимушена, як і горизонтальна.

До Кароліни підійшов якийсь поважний чоловік у дорогому костюмі. Мабуть, він був єдиний, хто почував себе впевнено поруч із такою дівчиною. Таке враження, що він не помічав, що вона майже гола. Чомусь я впевнена, що це її бос. А ще я думаю, що вони сплять разом. Хоча те саме думають і про мене з Марком…

А може, він найняв звичайну стриптизерку на роботу? Чисто для піару. Чи, може, це один із їхніх роботів? Ні, це неможливо. Вона точно справжня, стоїть всього за два метри від мене і жваво спілкується.

Цікавість пересилила, я дістала смартфон і знайшла її профайл у Linkedin. Ні, вона не стриптизерка. У Кароліни дві вищі освіти. Вона досконало володіє чотирма мовами та побудувала успішну кар'єру у сфері маркетингу та PR. До Robo Pleasure вона працювала в міжнародному банку та страховій компанії.

- Я бачу, ти теж в неї закохалась.

Я трохи підскочила від слів Віки за моєю спиною. Разом із нею була вся наша делегація: Сашко, Андрій та Марк. Вони не тільки застукали мене за переглядом профайлу Кароліни, так ще стало очевидно, що я приїхала остання.

- О! Привіт всім! Я саме вас шукаю.

Схоже, що Кароліна звернула на нас увагу. Вона покинула свого співрозмовника і рушила до нашої банди. Андрій та Сашко завмерли на місці, не знаючи, куди дивитися. Марк намагався бути впевненим, дивлячись їй прямо в очі, що у нього не дуже виходило. Витримав незручну паузу, Кароліна перемогла битву поглядів і оголила свій приємний голос:

- Вітаю Марку, як проходить ваш день?

- Все добре, все гаразд, так… ем. Вітаю!

Ого, зіграти впевненого самця не вдалося. Марк плутався в словах, багато повторювався і не міг приховати тремтіння у голосі. Кароліна продовжила:

- Нас цікавить ваша рекламна платформа для просування f-Buddy. Чи готові ви нам допомогти?

- Так, звичайно, безумовно. Дайте мені ваші контакти і я надішлю прайси, умови і т. д. Готовий надати вам гарну знижку.

- Знижку?

Вона грайливо усміхнулася і знову витримала паузу, оцінюючи поведінку Марка. Він дивився на неї закоханими очима, не знаючи, що робити з власним тілом. Чомусь відвів таз назад. Він що намагається приховати ерекцію? До речі, Марк ще ніколи не пропонував знижку першим.

- Марку, ви не зрозуміли. f-Buddy це продукт, який змінить суспільство. Ви маєте шанс бути з нами спочатку цього стрімкого прогресу.

- Так-так, я розумію, так.

- Сьогодні ваш щасливий день. Ми запустимо рекламну кампанію на вашій платформі. А натомість ви отримаєте звання нашого ексклюзивного партнера. Знижка нам не потрібна, тому що платити вам ми нічого не будемо. Я хіба що можу пригостити вас сьогодні вечерею, де ми підпишемо договір.

Марк поклав свій телефон у кишеню, щоб прикрити ерекцію обома руками. Він виглядав як школяр, якого спіймали за мастурбацією. Досі намагаючись імітувати впевненість, він сказав:

- Я подумаю.

- Марку, я до вас підійшла не просто так. Я не витрачаю свій час на невпевнених у собі людей. Відповідь потрібна зараз, це може бути або Так, або Ні. Другого шансу ви не отримаєте. "Я подумаю" для мене означає Ні.

Кароліна прогнула своє тіло, перекидаючи волосся з одного плеча на інше. У цей момент у неї впала сумочка. Вона повільно і граціозно нахилилася щоб її підняти. Її засмаглі сідниці повністю оголилися. Безпорадний Марк не зміг утриматися, щоб не опустити очі і насолодитися прекрасним видом. Без сумнівів, її сумочка впала не випадково.

Напівгола діва, не поспішаючи, повернулася у вертикальне положення і простягла Марку долоню для рукостискання.

- То ми домовились?

Марк намагався витримати паузу, вдаючи, що він ще думає. Але, дивлячись на нього, вже все було зрозуміло. Він дуже хоче повечеряти з Кароліною. Так сильно, що готовий працювати на неї. Безкоштовно.

- Домовились.

- Тоді до вечора.

Я бачу, як Віка поклала долоню собі на лоба і похитала головою. Вона ще ніколи не бачила, щоб Марка так використовували. Андрій та Сашко продовжували перебувати під гіпнозом цієї всемогутньої дівчини. Здається, вони досі не почали дихати з того моменту, як вона нахилилась.

Досягнувши своїх цілей, Кароліна попливла далі, сексуально похитуючи стегнами. Всі проводжали її поглядом, зокрема й Марк. Здається, він не на жарт на неї запав. Мене переповнювали несподівані ревнощі, хоча у нас із Марком ніколи нічого не було. Можливо, це була заздрість через те, що вона вкрала всю чоловічу увагу.

Засмагле тіло зникло за поворотом. Марк, все ще відчуваючи себе ніяково, під приводом наступної зустрічі покинув нашу групу. Два самці, що залишилися, сказали, що хочуть обійти весь павільйон і рушили слідом за Кароліною. Я впевнена, що вони пішли за новою альфою. Настав довгоочікуваний момент, щоб обговорити з Вікою те, що сталось.

- Віко, що це взагалі було? Тут так проводять бізнес- зустрічі?

- Я багато чого у своєму житті бачила, але таке…

- Цікаво, на вечерю вона прийде у такому ж вигляді?

- Якщо так, то Марк не має шансів. Сподіваюся, він не наробить ще більше дурниць.

- На мою думку, вона щойно заощадила своїй компанії пару мільйонів доларів на рекламі.

- Хтось отримає гарний бонус за те, що не одягла трусиків.

- Я вже знаю, як буду просити наступне підвищення зарплати.

- Ха-ха. Ти думаєш, Марк дотримається своєї обіцянки?

- Звичайно, Марк - людина слова. Я вже багато років із ним працюю.

- Я гадаю, вона не просто так видавила з нього відповідь на публіці. Їй були потрібні свідки.

- У будь-якому випадку це було дуже ефектно.

- Ти їсти не хочеш?

- Емм, думаю, так. Я сьогодні ще нічого не їла. Хоча апетиту взагалі немає, я вся на нервах.

- Пішли, я просто вмираю з голоду! І тобі також краще щось поїсти, інакше впадеш на сцені.

- Окей. Я хотіла б ще раз відрепетирувати свою промову перед тобою. Можна прямо у кафе.

- Домовились. Я буду їсти і прикидатися, що тебе слухаю.

- С*чка!

- Ха-ха. Мені подобається твоя зухвалість. Це добрий знак перед виступом.

Глава 8

Моє серце виривається з грудей. У роті знову пересохло. Я вже зовсім не слухаю завершальні слова хлопця на сцені. Я наступна...

Сподіваюся, що не спотикнуся об рюкзаки, що валяються в проході, і не впаду на своїх підборах у всіх на очах. Незабаром розпочнуться найважливіші 60 хвилин мого життя. Окей. Вдих - видих. Вдих - видих…

Молодий хлопець йде зі сцени. Настає той самий момент. Ведуча починає озвучувати назву моєї презентації. Ще кілька секунд і вона назве моє ім'я. Час ніби зупинився.

Раптом я почула, що хтось сказав:

"Це Альфа Сон!"

Це був той самий низький сексуальний голос, який я ні з чим не сплутаю... Він пролунав за моєю спиною, ніби володар голосу сидів кілька рядів позаду. Я різко озирнулася, щоб побачити, хто це був.

У цей момент ведуча урочисто називає моє ім'я. Я встаю, продовжуючи дивитись назад. У мене є буквально секунда, щоб дізнатися, хто це був. Позаду мене повна зала, здебільшого чоловіки, це міг бути хто завгодно. Я розумію, що мені вже час іти на сцену. Не можна просто так стояти та шукати очі, які не відгукнуться. Всі присутні вже й так дивляться на мене.

Я іду на автоматі, намагаючись зрозуміти, що все-таки сталося. Це було насправді? Він існує?! Таємничий незнайомець, з яким у мене був найкращий секс у житті, зараз сидить у залі. Це був не сон! Від цих думок у мене пішли мурахи по шкірі. Тепер я відчуваю, як мокріють мої трусики. Круто, саме час…

Я опиняюся на сцені, взагалі не думаючи, як розпочати свій виступ. Увага глядачів зосереджена на мені, а я все ще намагаюся дивитися у глибину зали. Світло падає мені прямо в очі, і я бачу лише перші ряди. Ведуча щось каже, а я навіть її не слухаю. Побачивши знайоме обличчя Марка у першому ряду, я знову повернулася до реальності.

Раніше я уявляла, що найстрашніший момент буде під час виходу зі свого місця. Але таємничий голос відволік мене, і я не помітила, як опинилася на сцені. Дивно, але я навіть не боялася тут знаходитися. Непогано.

- Катерино, ви з нами?

Запитала ведуча. Хм, вона спитала це вже вдруге?! Я жартівливо відповіла:

- Я просто хотіла витримати драматичну паузу.

Зал засміявся. Хм, мені зазвичай не вдається жартувати на публіці. Це додало мені впевненості у собі.

На великому екрані відкрилася моя презентація. У правому нижньому кутку було написано кількість слайдів. Їх було 70. F*ck! Це стара версія з таблицею на початку! Імовірно, мої останні зміни не збереглися у хмарний диск. Авжеж не збереглися, я ж була у літаку…

Окей. Якщо ганьбитися, то на повну! Втрачати вже нічого. Починаєм.

“Я навіть не сподіваюся, що ви запам'ятаєте назву цієї презентації. Вона занадто довга. А я точно виграю номінацію за найнуднішу назву цього сезону.”

У залі знову з'явилися сміх та усмішки. А глядачі реально почали читати назву. Парадоксально.

“Моя начальниця казала, якщо ти не хочеш приспати публіку, то ніколи не розпочинай презентації з таблиці. Тому я вирішила розпочати свою презентацію...”

Я витримую ще одну драматичну паузу та перемикаю на наступний слайд.

“…З таблиці!!! Адже всі так хочуть поспати після обіду. Можете не дякувати.”

Ця фраза викликала не лише сміх, а й перші оплески. Всі, хто до цього залипав у свої телефони, відклали їх убік. Коли ти відверто кажеш, що твоя презентація нудна, це викликає інтерес. Люди хочуть все навпаки.

Я одразу згадала свій сон цієї ночі. Точніше вже не сон. А, як виявилося, справжню пригоду. Спочатку я просила мене відпустити. А коли мені дали свободу, я благала незнайомця відтрахати мене. Незнайомця, який зараз сидить у цій залі та дивиться мій виступ…

Сама не вірю в те, що сталося, але мені вдалося перетворити нудну презентацію на цікаве шоу. Всі 60 хвилин я перебувала у потоці. Багато жартів, імпровізації. Я реально відчувала публіку і говорила те, що вони хочуть почути, замість того, що планувала сказати. Неважливо, які у тебе слайди. Важливо, як їх подати. Ха, може, мені тепер стати тренером із саморозвитку?

Останній акорд. Я витримую фінальну паузу та шепочу: “Дякую”. Зал вибухає оплесками. Марк просто вистрибує зі свого місця і плескає стоячи. Я роблю низький уклін і повільно розпрямляюся. Приблизно як це зробила сьогодні Кароліна. Тільки я одягнена, на відміну від неї.

Вау! Я фізично не можу стримати свою усмішку. Виступ просто не міг пройти більш ідеально.

Через півтори години ми вже допивали другу пляшку шампанського у найближчому барі. Всі святкували мій несподіваний тріумф. Всі, окрім Марка. Він, напевно, пішов на свою вечерю з порно-Кароліною. Трохи насолодившись моментом, я почала втомлюватися від постійних похвал. І в мене ще залишилася одна невирішена загадка.

Відкинувшись на стільці, я уважно вивчаю відображення у моєму келиху. Якщо таємничий незнайомець прийшов на мій виступ, він також міг прийти за нами до бару. Якщо він тут, то, найімовірніше, десь позаду мене. Я роблю черговий ковток, щоб виглядати природно, і знову непомітно вдивляюся у відображення.

Отже, настав час все проаналізувати. Це точно був той самий голос, що й вночі в номері. Цей сексуальний голос я ні з чим не сплутаю. І сказав він ту саму фразу: "Це Альфа Сон". Начебто все зрозуміло. Він існує.

Якщо він існує, то він і його друзі були в моєму номері. А це означає, що вони приходили вдруге, щоб все прибрати і мене одягнути. Окей, мене вони могли чимось приспати і все розкласти на свої місця. Але як вони закрили двері на ланцюжок? Це можна зробити лише зсередини. У номері точно ніхто не залишився - я його уважно оглядала вранці.

- Катю, ти якась стурбована. Розслабся! Все вже скінчилось.

- Sorry, Віко. Я трохи у своїх думках.

- Давай я тобі ще шампанського наллю. Ти сьогодні заслужила!

- Дякую. Слухай, ти ж сиділа поруч зі мною. Ти нічого дивного не чула під час оголошення моєї презентації?

- Еммм, там було вісімсот людей у залі. Багато різних звуків було.

- Ти чула, що хтось сказав фразу "це Альфа Сон" позаду нас?

- Ти маєш на увазі назву нашого готелю? Ні, такого я точно не чула. Хіба це важливо?

- Для мене так.

- Ти якась загадкова.

- Тут я згодна. Мабуть, це все стрес.

У цей момент Саша закидає маленьку цукерку Віці прямо в декольте. Віка фліртувала з ним увесь вечір, і він вирішив підвищити ставки. Схоже, що хтось хоче комусь сьогодні зробити дуже приємно…

Хм, виходить, що Віка сиділа на сусідньому кріслі, але нічого не почула. І з дверним ланцюжком теж якось не сходиться... Може, мені реально здалося? Перед тим, як назвали моє ім'я, я дуже хвилювалася і була сама не своя.

Цей низький сексуальний голос так само народився в моїй уяві, як і сон минулої ночі. Трохи лякає, що я почала чути голоси. Напевно, це дійсно було через стрес… Я повернулася до колег:

- Замовляємо ще одну пляшку. Будемо знімати стрес!

- Оце моя дівчинка!

Давно я так не напивалася. Але так весело мені також давно не було. Без сумніву, один із найкращих вечорів у моєму житті. Останні два дні були настільки насичені. Спочатку еротичний масаж, потім еротичний сон, потім успішний виступ, а тепер я сиджу і чудово проводжу час із моїми друзями та колегами. Я почуваюся на вершині світу. Мені здається, що я так класно виступила саме завдяки сексуальному розслабленню. Мені це допомогло відволіктися і я вперше перестала бути надто серйозною. Хм, надмірна серйозність стримувала мій потенціал?

На цій філософській думці зайшов Марк. Він також був у чудовому настрої. Побачивши його, я похлопала рукою по стільцю поруч зі мною і грайливо підморгнула. Ого, мабуть, це було занадто. Але незважаючи на недоречний жест, Марк усміхнувся і із задоволенням сів саме на той стілець, на який я йому вказала. Я відчула владу. Приємне відчуття. На хвилі самовпевненості я сама почала розмову:

- Ну що, Кароліна тебе не з'їла?

- Ні. Все пройшло набагато краще, ніж я очікував.

- Вона хоч була одягнена?

- Нуу... Можна і так сказати.

- Відверто кажучи, ти сьогодні втратив самоконтроль під час вашої зустрічі вранці. Я турбувалася, що ти наробиш дурниць за вечерею.

- Я знаю. Я зробив висновки та підготувався.

- О, а як? Секретні техніки самоконтролю?

- Я помастурбував перед зустріччю. Дуже допомагає.

- Ха-ха.

Мій бос щойно зізнався, що сьогодні мастурбував - і це був не жарт. Мене завжди захоплювали прямота та відвертість Марка. Так поводяться лише впевнені у собі люди. Я рада, що він повернув контроль над ситуацією.

Після незручної паузи я продовжила бомбардувати його питаннями:

- Моя цікавість жадає подробиць. То про що ви конкретно домовились?

- Поки що кажу по секрету лише тобі. Robo Pleasure дійсно не платитиме за рекламу, як це роблять інші клієнти. Але вони будуть платити нам відсоток з кожного проданого екземпляра f-Buddy.

- О! А це вже непогано. Як тобі вдалося її на таке вмовити?

- Взагалі-то ти допомогла.

- Емм... Ти думав про мене коли мастурбував?

Той рідкісний випадок, коли сама сміюся із власного жарту. Я сьогодні в ударі. Марку теж сподобалося. Ми посміялися, він трохи почервонів і подивився на мене, але якось інакше цього разу. Мені здається, я дійсно йому подобаюся. Марк продовжив:

- Твій сьогоднішній виступ вразив Кароліну.

- Це щось нове. Не думала, що її взагалі можна чимось здивувати.

- Вона наполягає на тому, щоб ти стала драйвером спільної рекламної кампанії.

- А як же вона?

- Кароліна хоче, щоб ви працювали разом. Вона буде публічною особою від Robo Pleasure, а ти - публічною особою від нашої компанії. Милий дует блондинки та брюнетки.

- Маленький нюанс: я звикла працювати в одязі.

- Я думаю, із цим проблем не буде. До речі, якщо ти ще не здогадалася, тебе щойно підвищили.

Вау! Нічого собі день вийшов. Я звичайно очікувала, що успішна презентація буде хорошим фактором для моєї кар'єри. Але щоб так швидко…

Марк налив шампанського, постукав вилкою по келиху і встав зі свого стільця.

- Я пропоную випити за нашого нового директора з маркетингу!

У Віки відвалилася щелепа. Навіть бухі Саша та Андрій витріщили очі.

- Вітаю!

- Вітаю!

- Cheers!

Марк зробив дзинь-дзинь із кожним келихом по черзі, залишивши мій наостанок. Він дивився мені прямо в очі і усміхався.

Перше, про що я подумала, яка буде реакція Анжели? Я полетіла до Барселони її підлеглою, а повернуся її босом. Ух, мені аж ніяково. Вже, мабуть, вистачить стресу за цю поїздку. Може, мені попросити у Марка завтра вихідний і піти на пляж? Тим паче Віка летить завтра, на день раніше за всіх. Якщо їй можна бути відсутньою, то, напевно, можна і мені?

- Марку, слухай, а мені точно завтра треба приїжджати? Буду відвертою, я неймовірно втомилася і хотіла б відпочити один день.

- Буду відвертим, я сам хотів це запропонувати.

- Вау! Дуже дякую!

- Але я передумав!

- Ее?

- Завтра буде завершальний найважливіший день саміту. А ти стала головною зіркою події. Ну, хіба що після Кароліни.

Ух, як зачепило те, що він поставив мене на друге місце. Хоча я розумію, що Марк насправді має рацію, куди мені тягатися із Кароліною. Я завжди цінувала його чесність. Він продовжив:

- Ми сплатили рекламний стенд. І я хочу, щоб ти завжди була поряд із ним. Потенційні клієнти захочуть поспілкуватися саме з тобою. Твоя відсутність може коштувати нам контрактів на мільйони доларів.

- Нічого страшного, я все розумію. Це все-таки відрядження, а не відпустка.

- Мені дуже шкода, що я не даю тобі змоги насолодитися літньою Барселоною. Коли ми повернемося додому, на тебе чекає суттєвий бонус. Та й підвищення зарплати, звичайно. Наступного місяця ти станеш багатою людиною.

- Дякую, Марку.

Так багато звалилося на мої плечі останнім часом, а тепер ще й мішок грошей. Я не скаржуся, звичайно. Напевно, вистачить мені алкоголю на сьогодні. Завтра ще багато роботи, як виявилось. Настав час забирати Віку, поки вона не наробила дурниць, і їхати в готель...

Ліфт зупинився на третьому поверсі. Ноги ледве несуть моє тіло довгим коридором. Сьогодні був чудовий день. Незважаючи на втому, всередині мого тіла продовжує вирувати енергія.

Я раптом зупинилася перед дверима свого номера. Мої очі прямо навпроти таблички "322". А може, мені зірватися і поїхати в готель до Марка? Мені хочеться провести цю ніч із кимось, хто мені подобається. Впевнена, що він буде не проти. І так всі думають, що я з ним сплю. Може, нарешті зробити це правдою? Було б прикольно завершити такий феноменальний день гарячим сексом із власним босом.

Ні! Вже пів на другу. Готель Марка фіг знає де, а завтра багато роботи. І незважаючи на мою самовпевненість, він може не так це сприйняти. Я не хочу так ризикувати своєю кар'єрою, особливо зараз.

Я зайшла в номер і зачинила за собою двері. Коли дверний ланцюжок опинився у моїй руці, я знову згадала свій сон. Якою ж дурепою треба було бути, щоб придумати таке божевільне пояснення своєму сну. Майже як маленька дитина, яка вірить у бабайку. З легкою усмішкою на обличчі я надійно замкнула ланцюжок. Ці двері неможливо відчинити зовні.

Я поставила будильник, швидко роздяглася і пірнула під м'яку ковдру.

Глава 9

Погляд Марка був гіпнотичним. Він дивився мені прямо в очі, що паралізувало моє тіло. Не говорячи жодного слова, він повільно рухав свою долоню по внутрішній частині ноги. Від самого низу до самого верху. Чим ближче до моєї маленької подружки, тим повільніше.

Його гаряча рука зупинилася за міліметр від моїх мокрих губок. Вони відчували тепло і прагнули дотику. Друга рука почала свою ніжну подорож по іншій нозі. Знову сповільнюючи рух до повної зупинки наприкінці.

Моє тіло починає викручувати і трохи трясти. Ну, коли він вже торкнеться найгарячішої точки і загасить пожежу? Але приємні муки на цьому не закінчилися. Я буквально відчуваю, як моя шкіра випромінює збуджуюче тепло. Це неймовірно. Третя рука торкається моєї шиї, рухаючись до грудей. Четверта ніжно бере мою долоню. На моєму тілі все більше рук…

Щось мені це нагадує? Я здригнулася, від чого остаточно прокинулася. Розплющую очі - знову темрява.

- Ласкаво просимо назад у Альфа Сон.

Це був той самий низький сексуальний голос, який я ні з чим не сплутаю.

Блін. Це не сон! Якою ж дурепою треба було бути, щоб не зрозуміти цього з першого разу. Я тільки-но бачила зовсім інші сни, а потім прокинулася. Те, що відбувається зі мною зараз, це точно не сон!

І знову я зовсім гола. І знову я в полоні чотирьох незнайомців. Хоча зараз таке відчуття, що я їх вже знаю. Принаймні я знаю їх правила. Може, цього разу мені вдасться стримати своє збудження?

Сумніваюсь… Я вже відчуваю, як вісім рук наносять крем на мою шкіру. Після чого дотики стали ще приємнішими. Я почуваюся іграшкою для розваг, з якою вони приходять пограти щоночі. А я навіть не можу побачити тих, хто грає та користується моїм тілом. Як же так? Як я могла це дозволити, особливо після першої ночі.

До того як я поселилася у цьому номері, я і гадки не мала, що мене настільки збуджує відчуття безпорадності. Сьогодні я збудилася ще швидше. Шансів немає – я занадто сильно хочу сексу. Але сьогодні, не я буду їхньою іграшкою, а вони будуть моїми.

- Ви можете мене не тримати. Я думаю, ми всі розуміємо, що я нікуди не втечу.

Мене одразу відпустили, тепер моє тіло лежало вільно. Вісім сильних рук повільно продовжували робити приємний масаж. А я почала гратися сама, вивчаючи їх тіла на дотик.

Рівень мого збудження швидко пробивав поріг самоконтролю. Згадалась моя давня сексуальна фантазія, де я уявляла, як задовольняла чотирьох чоловіків. Одночасно. Два члени руками, один ротом, один між ніг, нижніми губами. Зараз мені випав унікальний шанс втілити цю фантазію у реальність.

- Чоловік з голосом, може, назвеш мені своє ім'я?

- Поки що рано.

- Окей, немає значення. Якщо ми сьогодні таки знову зібралися, то я хочу втілити одну фантазію у життя.

Я розповіла їм про казку, в яку хочу пограти. Чоловік з голосом надягнув презерватив і потягнув мене за ноги на край ліжка. Хтось відкрив блискавку на мішку і сів, розставивши ноги над моєю головою. Тим часом мої долоні намацали два члени по боках. Чоловік з голосом водив своїм гарячим членом по моїй маленькій подружці, але не входив - просто дражнив.

Мою голову підняли і великий член увійшов, через отвір у мішку, прямо до рота. В той самий момент, в мене встромились знизу. Це було набагато крутіше, ніж я фантазувала. Я пестила чотири кам'яні члени. А їхні сильні руки одночасно пестили мене. Мій мозок розривався між приємними відчуттями, місця для думок зовсім не залишилося. Я знову була поглинена моментом на всі 100%. Я почувала себе королевою, з безмежною владою, у якої збуваються всі бажання.

Це був справжній оргазм всього тіла. Навіть пальці ніг трусило в неймовірному блаженстві. Вкотре я зрозуміла, що ці хлопці можуть зробити зі мною все, що захочуть.

Так і сталося - вони почали мінятися. Трахали мене всі по колу. Я почала вириватися, але сильні руки знову не дали мені шансів.

- Ми так не домовлялися. Я дозволяла лише людині з голосом це робити.

- Це другий рівень.

- Другий рівень? А скільки взагалі рівнів?

- Ти будь-якої миті можеш нас зупинити. Просто скажи - і ми одразу всі підемо.

Або всі, або нікого. Я розуміла, що вже не можу зупинитися. Знову я абсолютно безпорадна перед своїми бажаннями. Як так? Я завжди віддаюся їм, навіть коли можу відмовити. Це що, стокгольмский синдром?

Важко думати, коли другий член доводить тебе до другого оргазму. Я втратила розум і дар спілкування. Розслабилася та повністю віддалася бажаному моменту. Моїм тілом користувалися як хотіли. А я навіть не знала, хто це робить.

Чотири члени - чотири оргазми. Я думала, що більше трьох не зможу. Але насамкінець вони залишили хлопця з найбільшим членом. Він трахав мене повільно, але сильно. За годину мене задовольнило більше чоловіків, ніж за все моє попереднє життя.

Завершили вони ніжними поцілунками всього тіла. Я лежала на м'якому ліжку, але відчувала себе як у невагомості. Я по-справжньому розслабилась.

Вже було чутно, як нічні герої почали одягатися. Я спробувала зняти мішок з голови, але він був надійно закріплений на обручі.

Я ж не можу їх просто так відпустити? У мене є дуже багато питань…

- Чому я?

- Таке було замовлення.

- А хто замовник?

- Той, хто хоче відкрити в тобі приховані таланти.

- Для чого йому мої таланти?

- Щоб змінити світ.

- Ха-ха. Це був жарт? А ваш замовник має ім'я?

- Пока, красуне. До речі, чудово виступила сьогодні.

- Зачекайте! Ви не відповіли!

Двері зачинились... Ні! Не можна просто так все залишити. Я стрибнула з ліжка і підійшла до столу. Потрібно швидко знайти ключ від обруча, щось на себе одягти та бігти за ними. Я маю з'ясувати, що відбувається. Де цей маленький ключик? Мої руки вже обнишпорили всю поверхню столу - ключа ніде немає. Невже вони знову прорахували, що я захочу вибігти за ними? Завжди на крок попереду. Сподіваюся, вони хоч не забрали ключ із собою?

Приблизно через 15 хвилин я знайшла ключ на ванному столику, недалеко від умивальника. Швидко знявши цей задушливий мішок, я озирнулася навколо. Цього разу все було на своїх місцях, навіть мій одяг. Але одягатися і бігти за незнайомцями вже не було сенсу. Занадто пізно. Я підійшла до дверей - ланцюжок знято. Звісно, а як могло бути інакше? Вони ж щойно вийшли через ці двері. Залишається лише одне питання: як вони зайшли? Я ввімкнула світло і ще раз уважно все оглянула. Жодних потаємних ходів або прихованих камер, нічого підозрілого.

Може, вони проникли через вікно? Номер був на третьому поверсі. Балкона не було. Але було велике вікно в підлогу. Підійшовши до нього, я переконалася, що воно відкривається лише трохи, в режимі провітрювання. Через вікно теж неможливо проникнути всередину. Ох, блін, і квест... Навіть якщо я комусь розповім, мені все одно ніхто не повірить.

Сторонніх речей у номері не було, окрім мішка на обручі, який я все ще тримала в руці. Це єдиний доказ того, що сталося у цій кімнаті. Якщо я правильно розумію, таємничі гості вчора поверталися за цим мішком? Сподіваюся, вони його випрали… Так, про що я взагалі думаю? Його треба кудись надійно сховати. Не просте завдання в готельному номері.

Сейф! У номері ж є сейф. Відкривши шафу, я ввела свій код - маленька залізна кришка відкрилася. Я поклала мішок всередину поряд зі своїми цінними речами. Тепер ця річ теж стала цінною, хоча я ще не до кінця розумію, що маю з цим робити. У будь-якому випадку цей доказ потрібно зберегти. Тепер можна спокійно лягати спати. Не знаю навіщо, але я підійшла до дверей і ще раз зачинила їх на ланцюжок.

Вже майже заснувши, я різко піднялася з ліжка. Якщо вони змогли проникнути в мій номер - відкрити сейф їм точно буде не важко. Наскільки я знаю, у всіх готельних сейфів є стандартний код на випадок, якщо клієнт забуде свій.

І знову я стояла з мішком у руках, думаючи, куди його сховати. Може, піти і віддати його Віці зі словами: "Немає часу пояснювати, нехай це полежать у тебе до ранку"? Ні, вже глибока ніч. І вона точно змусить мене все розповісти. А я сама до кінця не розумію, що відбувається.

Мені не спало нічого кращого на думку, ніж покласти мішок під подушку. Я, звичайно, розуміла, що це ненадійне місце. Вони ж якось змогли мене роздягнути уві сні. Але ця ідея мені все одно здавалася кращою, ніж сейф.

Я вже майже годину лежала із заплющеними очима, прикидаючись що сплю. Це було нелегко, бо я дуже втомилася. Єдине, що допомагало не заснути, це покусування язика. Із кожним разом все сильніше. Вони можуть повернутися будь-якої миті. І цей момент я не можу пропустити…

50 %

Це тільки половина книги…

Повну версію можна купити на офіційному сайті - room322.com

Також є можливість отримати повну версію безкоштовно, якщо ви залишите рекомендацію/відгук на книгу у своєму інстаграмі. Напишіть мені. Контакти нижче.

Якщо ви дочитали до цього моменту, то мабуть книга вам подобається. А далі буде ще цікавіше.

Дякую що підтримали мою творчість.

Dr. X

Контакти автора

● Telegram: @drxmsg

● Пробуджуючий масаж для жінок (Київ): forher.kiev.ua

● Офіційний сайт книги: room322.com

● Email: dr.x.massage@gmail.com

Ліцензія та правила використання

Авторські права: Всі права захищені. Ця книга та весь матеріал у ній, включаючи, без обмежень, текст, графіку, ілюстрації та фотографії, є власністю Dr. X (далі – Автор). Книга захищена законами України та міжнародними договорами про авторські права.

Ліцензійна угода: Придбаваючи цю книгу, ви отримуєте ліцензію на особисте некомерційне використання одного екземпляру книги. Ви можете читати, зберігати та друкувати копію книги для особистого використання. Будь-яке копіювання, розповсюдження, публічне виконання, переклад, адаптація, модифікація чи інше використання повністю чи частково без попереднього письмового дозволу Автора строго заборонено.

Обмеження: Забороняється продаж, здача в оренду, передача третім особам, публікація, розповсюдження в комерційних чи рекламних цілях, а також інше комерційне використання без письмового дозволу Автора. Заборонено використання матеріалів книги для створення похідних робіт чи для будь-яких інших цілей, що порушують авторські права.

Повідомлення про порушення: Якщо ви вважаєте, що ваше право порушено в результаті використання цієї книги кимось у неправомірній формі, просимо негайно повідомити про це Автора.

Відмова від відповідальності: Автор не несе відповідальності за будь-яку пряму, опосередковану, випадкову, спеціальну чи наслідкову шкоду, що виникла в результаті використання чи неможливості використання книги. Сюжет та персонажі вигадані, будь-які збіги з реальністю є збігом.

Цей розділ "Ліцензія та правила використання" призначений для захисту прав та інтересів Автора, а також для інформування читачів про законні способи використання придбаної книги. Порушення цих правил може призвести до юридическої відповідальності.

© 2024 - Dr. X

room322.com